EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62007CN0498
Case C-498/07 P: Appeal brought on 16 November 2007 by Aceites del Sur-Coosur S.A. formerly Aceites del Sur S.A against the judgment delivered by the Court of First Instance (First Chamber) on 12 September 2007 in Case T-363/04 Koipe Corporacion S.L. v Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs)
Mål C-498/07 P: Överklagande ingett den 16 november 2007 av Aceites del Sur-Coosur, S.A., tidigare Aceites del Sur, S.A. av den dom som förstainstansrätten (första avdelningen) meddelade den 12 september 2007 i mål T-363/04, Koipe Corporación, S.L. mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)
Mål C-498/07 P: Överklagande ingett den 16 november 2007 av Aceites del Sur-Coosur, S.A., tidigare Aceites del Sur, S.A. av den dom som förstainstansrätten (första avdelningen) meddelade den 12 september 2007 i mål T-363/04, Koipe Corporación, S.L. mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)
EUT C 22, 26.1.2008, p. 27–29
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
26.1.2008 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
C 22/27 |
Överklagande ingett den 16 november 2007 av Aceites del Sur-Coosur, S.A., tidigare Aceites del Sur, S.A. av den dom som förstainstansrätten (första avdelningen) meddelade den 12 september 2007 i mål T-363/04, Koipe Corporación, S.L. mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)
(Mål C-498/07 P)
(2008/C 22/53)
Rättegångsspråk: spanska
Parter
Klagande: Aceites del Sur-Coosur, S.A., tidigare Aceites del Sur, S.A. (ombud: J.-M. Otero Lastres, abogado)
Övriga parter i målet: Koipe Corporación, S.L. och Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)
Klagandens yrkanden
Klaganden yrkar att domstolen skall
— |
förklara att överklagandet av förstainstansrättens (första avdelningen) dom av den 12 september 2007 i mål T-363/04, vilket grundas på att gemenskapsrätten har överträtts, har skett i behörig tid och på vederbörligt sätt, |
— |
bifalla överklagandet och följaktligen upphäva nämnda avgörande av förstainstansrätten i sin helhet, i enlighet med artikel 61 i domstolens stadga och artikel 113 i rättegångsreglerna, |
— |
själv slutligt avgöra målet, om detta är färdigt för avgörande, |
— |
subsidiärt återförvisa målet till förstainstansrätten för avgörande i enlighet med de bindande villkoren från domstolen och, om domstolen anser det nödvändigt, ange vilka av verkningar av det upphävda avgörandet som skall betraktas som bestående för parterna i tvisten, allt med förpliktande för sökanden vid förstainstansrätten och motparten i överklagandet att ersätta rättegångskostnaderna. |
Grunder och huvudargument
Detta överklagande av den dom som meddelats av förstainstansrättens första avdelning den 12 september 2007 bygger på två grunder enligt följande:
1 Överträdelse av artikel 8.1 och 8.2 a i) och ii) i förordning nr 40/94 (1)
Den första överträdelse av gemenskapsrätten som uppkommer genom den överklagade domen består i att det ansågs ”sakna relevans” att avgöra vilka varumärken, bland dem som CARBONELL gjort gällande mot ansökan nr 236588 om registrering av varumärket LA ESPAÑOLA som gemenskapsvarumärke, som uppfyllde villkoret att vara ”äldre” varumärken.
Om artikel 8.1 och 8.2 a i) och ii) i förordning nr 40/94 hade tillämpats skulle KOIPES ansökan nr 338681 om registrering av varumärket CARBONELL som gemenskapsvarumärke ha uteslutits från de varumärken som åberopats till stöd för en invändning, eftersom nämnda registrering som gemenskapsvarumärke inte utgör ett äldre varumärke i den mening som avses i artikel 8.2 a i) i förordning nr 40/94. Om så hade skett skulle en invändning mot ansökan nr 236588, från klagandens företrädare, om registrering av varumärket LA ESPAÑOLA som gemenskapsvarumärke endast ha kunnat framställas med åberopande av de av KOIPES äldre varumärken som utgör de spanska registreringarna av varumärket CARBONELL nr 994364, 1238745 och 1698613.
Genom en sådan avgränsning av de äldre varumärken som kunde göras gällande mot ansökan nr 236588 om registrering av varumärket LA ESPAÑOLA som gemenskapsvarumärke skulle det röra sig om varumärken som är skyddade i Spanien. Det innebär att frågan huruvida det finns en risk för förväxling mellan varumärket LA ESPAÑOLA nr 236588 och de av KOIPES äldre varumärken som åberopas till stöd för en invändning uteslutande skulle ha prövats med avseende på allmänheten i Spanien, där KOIPES äldre varumärken är skyddade, och inte med avseende på allmänheten inom hela gemenskapen, eftersom inget av de äldre varumärkena är ett gemenskapsvarumärke.
2 Åsidosättande av artikel 8.1 b i förordning nr 40/94
I artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 föreskrivs som bekant ett relativt registreringshinder för en ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke om det föreligger en risk för förväxling mellan det sökta gemenskapsvarumärket och ett eller flera äldre varumärken som åberopas till stöd för en invändning. Genom den överklagade domen har denna bestämmelse åsidosatts av följande två skäl:
Del ett
Följder av den otillbörliga avgränsningen av de äldre varumärken som kan göras gällande mot ansökan nr 236588 om registrering av varumärket LA ESPAÑOLA som gemenskapsvarumärke
Det första åsidosättande av artikel 8.1 b som påtalas av klaganden har sin grund i den otillbörliga avgränsningen av de ”äldre” varumärken som kan göras gällande mot ansökan om registrering av gemenskapsvarumärke och avser de följder som den otillbörliga avgränsningen av de äldre varumärken som kan åberopas till stöd för en invändning har fått för det sätt på vilket artikel 8.1 b tillämpades på tvisten i dessa förfaranden genom den överklagade domen.
Av vad som anförs i denna första del kan man dra slutsatsen att artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 har åsidosatts genom den överklagade domen på grund av att
— |
förstainstansrätten inte uteslutande betraktade de spanska varumärkena CARBONELL nr 994364, 1238745 och 1698613 som äldre varumärken som kan åberopas till stöd för en invändning, |
— |
förstainstansrätten inte uttryckligen uteslöt det senare gemenskapsvarumärket CARBONELL nr 338681 från de varumärken som kan åberopas till stöd för en invändning, |
— |
förstainstansrätten, som en följd av föregående påståenden, inte korrekt definierade ”allmänheten inom det område där det äldre varumärket är skyddat”, eftersom de äldre varumärkena uteslutande är spanska och allmänheten inom det relevanta området därför utgörs av spanska konsumenter av olivolja, |
— |
förstainstansrätten, även om den i vissa av domens punkter hänvisade till den ”spanska marknaden för olivolja”, beaktade denna marknad i en mycket ofullständig och begränsad utsträckning eftersom så endast skedde vid bedömningen av särskiljningsförmågan hos de motstående kännetecknens figurelement, |
— |
förstainstansrätten varken beaktade denna marknad vid helhetsbedömningen av kännetecknens likhet (eftersom det inte alls hänvisas till den ”spanska marknaden för olivolja” vid bedömningen av exempelvis särskiljningsförmågan hos de motstående kännetecknens ordelement) eller vid prövningen av andra faktorer som också var relevanta i fallet för att avgöra huruvida det förelåg en risk för förväxling mellan de motstående kännetecknen. |
Del två
Inverkan av den otillbörliga avgränsningen av de varumärken som åberopas till stöd för en invändning på den parameter som utgörs av allmänheten inom det område där det äldre varumärket är skyddat
Den argumentation som klaganden gör gällande till stöd för sitt påstående, i denna del två, att artikel 8.1 b har åsidosatts bygger på två omständigheter eller grunder. För det första avses allt tidigare resonemang om den otillbörliga avgränsningen av ”äldre varumärken som åberopas till stöd för en invändning” och dess inverkan på parametern ”allmänheten inom det område där det äldre varumärket är skyddat”. För det andra avses ett felaktigt fastställande och en följande felaktig bedömning av alla de faktorer som skulle ha beaktats för att bedöma huruvida det förelåg en risk för förväxling mellan det sökta gemenskapsvarumärket LA ESPAÑOLA nr 236588 och de äldre spanska varumärkena CARBONELL nr 994364, 1238745 och 1698613, som kunde åberopas till stöd för en invändning.
Argumenten som anförs i denna del till stöd för klagandens påstående att det genom den överklagade domen har skett en otillbörlig tillämpning artikel 8.1 b är följande:
— |
I den överklagade domen prövades inte de motstående kännetecknen utifrån kriteriet om en ”helhetsbedömning” och om ett ”helhetsintryck”, utan på grundval av en separat och successiv, och följaktligen ”analytisk”, bedömning av de element som ingår i de sammansatta motstående varumärkena. Detta har medfört att artikel 8.1 b och den gemenskapsrättspraxis i vilken denna bestämmelse tolkas har åsidosatts. Förstainstansrätten har i den överklagade domen underlåtit att uppfylla sin första skyldighet att pröva varumärkena utifrån kriteriet om den ”helhetsbedömning” och om det ”helhetsintryck” som de motstående varumärkena gav upphov till. I stället för att göra så tillämpades från början av den överklagade domen en analytisk metod, och det gjordes en separat och successiv prövning av å ena sidan figurelementen (punkterna 75–87) och å andra sidan ordelementen (punkterna 88–93). I detta hänseende tillmättes figurelementen en avgörande vikt, medan ordelementen inte ens tillerkändes någon som helst, ens minimal, betydelse. Det riktigt att det i den överklagade domen hänvisas till kriteriet om en helhetsbedömning och om ett helhetsintryck (punkt 99). Det är emellertid också riktigt att det inte räcker att hänvisa till och återge ett kriterium i rättspraxis för att handla rättsenligt, utan det är viktigt att kriteriet följs och tillämpas korrekt i fallet. Så skedde inte genom den överklagade domen. Genom att bedöma de motstående kännetecknens likhet tillämpades nämligen inte kriteriet om en helhetsbedömning och om ett helhetsintryck som ett grundläggande och huvudsakligt kriterium i den överklagade domen. I stället användes ett analytiskt kriterium, först genom att varumärkenas figurativ- och ordelement avskiljdes och sedan genom att det gjordes en separat bedömning av, för det första, de motstående varumärkenas två figurativelement och, för det andra, av ordelementet LA ESPAÑOLA, varvid det inte alls hänvisades till de motstående varumärkenas andra ordelement, det vill säga efternamnet CARBONELL. Vidare åsidosattes artikel 8.1 b även genom den överklagade domen på grund av att förstainstansrätten underlät att bedöma de relevanta omständigheterna i fallet, såsom den som avser en samtidig förekomst under en längre tid i det förflutna och den som avser huruvida varumärkena var notoriskt kända, vilka är synnerligen relevanta för att bedöma risken för förväxling mellan det sökta gemenskapsvarumärket LA ESPAÑOLA nr 236588 och de motstående äldre spanska varumärkena CARBONELL. |
— |
Den uppfattning som den spanske genomsnittskonsumenten av olivolja har och den påstådda risken för förväxling mellan de motstående varumärkena. Även om det i den överklagade domen hänvisas till den profil av genomsnittskonsumenten som har utvecklats i rättspraxis, används där inte denna urtyp för konsumenten, utan förstainstansrätten betecknar den spanske genomsnittskonsumenten av olivolja som en konsument som ligger närmre den urtyp för genomsnittskonsumenten som används i tysk rättspraxis, det vill säga ”en oaktsam och obetänksam konsument”, än den urtyp för den europeiska konsumenten som har utvecklats i gemenskapsrättspraxis, det vill säga ”en normalt informerad samt skäligen uppmärksam och medveten konsument” (domen i målet LLOYD, punkt 26, och i målet PICASSO, punkt 38). Vid sidan om detta allvarliga fel har förstainstansrätten i den överklagade domen även gjort sig skyldig till ett annat, inte mindre relevant, fel genom att ”beakta den mindre grad av uppmärksamhet” som allmänheten kan ge varumärken för olivolja, i stället för att beakta den grad av uppmärksamhet som en normalt informerad samt skäligen uppmärksam och medveten spansk genomsnittskonsument av olivolja har. |
(1) Rådets förordning av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (EGT L 11, 1994, s. 1; svensk specialutgåva, område 17, volym 2, s. 3).