EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52008IE0273
Opinion of the European Economic and Social Committee on Rights-based management tools in fisheries
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság Véleménye A halászati jogokon alapuló gazdálkodási eszközök
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság Véleménye A halászati jogokon alapuló gazdálkodási eszközök
HL C 162., 2008.6.25, p. 79–82
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
25.6.2008 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 162/79 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság Véleménye A halászati jogokon alapuló gazdálkodási eszközök
(2008/C 162/16)
2007. szeptember 27-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság Eljárási Szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján úgy határozott, hogy saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:
A halászati jogokon alapuló gazdálkodási eszközök.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2008. január 22-én elfogadta véleményét. (Előadó: Gabriel SARRÓ IPARRAGUIRRE.)
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2008. február 13–14-én tartott, 442. plenáris ülésen (a 2008. február 13-i ülésnapon) 110 szavazattal 2 ellenében, 5 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések
1.1 |
Az EGSZB szükségesnek tartja, hogy az Európai Bizottság a vitafolyamat végeztével készítsen tanulmányt a közösségi flották jelenlegi kapacitásáról és a flották versenyképességéhez szükséges, ugyanakkor a közösségi halászterületek fenntarthatóságát is figyelembe vevő kvótákról. |
1.2 |
E tanulmányban aktualizálni kell a tagállamok által a viszonylagos stabilitás alapján megszerzett halászati jogokat is, figyelembe véve, hogy 1983 óta eltelt huszonnégy év. |
1.3 |
Az aktualizálásban szerepelnie kell a rendszeres időközönkénti, például ötévenkénti kvótaelosztásnak, oly módon, hogy ha ismét egyensúlyhiány lép fel, a kvóták újraoszthatók legyenek. |
1.4 |
A frissítés keretében meg kell vizsgálni, melyek volnának a legjobb módszerek arra, hogy a jövőben elkerülhető legyen a bizonyos halászati területek nyílttengeri és tengerfenéken élő fajaira vonatkozó kvóták terén jelentkező jelenlegi egyensúlyhiány, mivel emiatt van a legtöbb tagállamnak „kvótatöbblete” és „kvótahiánya”. |
1.5 |
Mindenképpen reális, ellenőrzött tudományos adatokon alapuló kvótákra van szükség. Ezért az EGSZB úgy véli, hogy alaposabb tudományos ismereteket kell szerezni az erőforrásokról, mivel manapság elegendő tudományos adat hiányában a kvótákat általában az elővigyázatosság elve alapján állapítják meg. |
1.6 |
Másrészről az EGSZB úgy véli, hogy a viszonylagos stabilitás kritériuma szerzett jogokat biztosít a tagállamoknak. Ezek a jogok nem tűnhetnek el nyom nélkül: ezeket is aktualizálni lehet az erőforrások fenntarthatósága és a közösségi flották versenyképessége szükségleteinek függvényében, amit ma a közös halászati politika követel meg. |
1.7 |
Az EGSZB úgy véli, hogy ha az Európai Bizottság a halászati jogokon alapuló gazdálkodási rendszert tart szükségesnek, a rendszernek közösségi szintűnek kell lennie. |
1.8 |
Az EGSZB úgy ítéli meg, hogy a megfelelően aktualizált halászati jogok révén csökkenhet a tengerbe visszaengedett halak mennyisége, és jelentősen visszaszorulhat a túlhalászás is. |
1.9 |
Mivel azonban kiemelten kezelendők a szigeten fekvő tagállamokban és a szigeti régiókban igen fontos szerepet játszó kisüzemi halászattal foglalkozó halászok jogai, az EGSZB úgy ítéli meg, hogy a kisüzemi halászatnak – azaz a 12 méter teljes hosszat el nem érő hajóról végzett halászatnak (1) – nem szabadna a halászati jogokon alapuló uniós szintű gazdálkodási rendszer hatálya alá tartoznia. |
1.10 |
Az EGSZB úgy véli, hogy ha az Európai Bizottság bevezetné a halászati jogokon alapuló erőforrás-gazdálkodást, azon halászati területekkel kellene kezdenie, amelyek tekintetében az érintett tagállamok között széles körű egyetértés van, mivel a kvótatöbblet és a kvótahiány nincs összhangban. |
1.11 |
Az EGSZB megítélése szerint ez esetben az Európai Bizottság feladata, hogy meghatározza a halászati jogok elosztásáról szóló tárgyalások szintjét – hogy a Közösség, a tagállamok, a termelői szervezetek vagy a vállalatok szintjén folyjon-e –, és ellenőrizze a tranzakciókat. |
1.12 |
Az EGSZB úgy véli, hogy ha a viszonylagos stabilitás kritériumának tiszteletben tartása mellett sikerül felszámolni a jelenlegi egyensúlyhiányt, jelentős lépést teszünk a halászati jogokon alapuló gazdálkodási rendszer kialakítása felé. |
2. Bevezetés
2.1 |
A halászati jogokon alapuló irányítási eszközökről szóló közleményével (2), az Európai Bizottság mintegy egyéves (2008. február 27-ig tartó) vitát kívánt indítani, mivel olyan megoldásokat kell keresni, amelyek lehetővé teszik az erőforrások fenntarthatóságára és a közösségi flotta versenyképességére irányuló, a közös halászati politika (KHP) által előírt célkitűzések hatékonyabb megvalósítását. |
2.2 |
A közös halászati politika jövőjéről szóló zöld könyvben (3) az Európai Bizottság új gazdálkodási módszerek feltérképezésére szólított fel, ilyenek például a piaci alapú kvótaelosztási rendszerek, pl. átruházható egyéni kvóták és árverések – amelyek megteremtik a halászati jogok piacát, és növelhetik a jogtulajdonosok érdekeltségét a halászat hosszú távú fenntarthatóságában. |
2.3 |
A közös halászati politika reformja (útiterv) (4) c. közleményében az Európai Bizottság úgy vélte, hogy a halászati ágazat még mindig olyan egyedi jellemzőkkel bír, amelyek miatt a szokásos gazdasági feltételek, mint a termelők közötti szabad verseny és a beruházás szabadsága, rövid távon nehezen érvényesíthetők. Ezek a jellemzők a szűkös halászati erőforrások és a közösségi flotta mérete közötti strukturális egyensúly hiányával, és bizonyos part menti közösségek halászati függőségével kapcsolatosak. Az Európai Bizottság ebben az útitervben egy 2002-vel induló cselekvési naptárat is összeállított, amelyben gazdasági irányításról szóló szemináriumok szerepelnek, ahol megvitathatják az értékesíthető (egyéni vagy kollektív) halászati jogok rendszerét. Úgy volt, hogy az Európai Bizottság 2003-ban tájékoztatja a Tanácsot a viták eredményéről. A tervezettnél némileg később, 2007 májusában került sor a halászat gazdasági vetületéről szóló szemináriumra, ahol többek között megvitatták a halászati jogok kérdését is (5). |
2.4 |
Az EGSZB azért tartotta szükségesnek e saját kezdeményezésű vélemény kidolgozását, hogy véleményével hozzájáruljon az Európai Bizottság által tervezett vitához arról, hogy hogyan lehet javítani az erőforrás-gazdálkodást, amely az erőforrások hosszú távú fenntarthatóságának és ugyanakkor a közösségi flotta versenyképességének elérése érdekében a KHP alappillérét kell hogy képezze. |
2.5 |
E vélemény célja az, hogy kiemelje a halászati jogokon alapuló hatékony erőforrás-gazdálkodás előtt jelenleg álló nehézségeket, és lehetséges megoldásokat javasoljon a leküzdésükre. |
2.6 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy olyan légkört kell teremteni, amely kedvezőbb a normálisabb gazdasági feltételek bevezetése és a normális gazdasági tevékenység olyan akadályainak felszámolása szempontjából, mint a halászati lehetőségek nemzeti elosztása és a viszonylagos stabilitás elve (6). |
2.7 |
Ezért ez a vélemény elsősorban a viszonylagos stabilitás kritériumának elemzésében kíván elmélyedni, mely kritérium a főbb közösségi halászati szakmai szövetségek (7) és az Európai Bizottság megítélése szerint az egyik legfőbb akadálya a halászati jogok közösségi szintű rendszere bevezetésének, mivel a jogtulajdon tagállami vállalatok közötti cseréje vagy végleges átadása módosítaná a vállalatok közti jelenlegi kvótaelosztási arányokat, és ezzel a viszonylagos stabilitást is. Másodsorban összegyűjtenénk azokat az elemeket, amelyek lehetővé teszik a szóban forgó gazdálkodási rendszer beindítását, amely nemzeti szinten már működik néhány tagállamban és a közösségi piacon jelen lévő harmadik országban. |
2.8 Előzmények
2.8.1 |
A tagállamok halászati erőforrásokhoz való egyenlő hozzáférésének 1970-ben (8) meghatározott elvét 1972-ben (9) egy elvileg 1982. december 31-én lejáró átmeneti időszakra a Tanács visszavonta. |
2.8.2 |
Ennek következtében és a part menti térségeknek az átmeneti időszakot követő védelme érdekében a Tanács 1976-ban jóváhagyta az ún. „hágai preferenciákat” (10), melyeknek célja belső szinten a part menti halászat védelme volt, és kinyilatkoztatták, hogy figyelembe kívánják venni a halászatból élő helyi közösségek „létszükségleteit”. |
2.8.3 |
Az Európai Bizottság és a tagállamok közti, a teljes kifogható mennyiségek (TAC) elosztásáról szóló tárgyalások 1983-ig folytatódtak, ekkor elfogadták a halászati erőforrások védelmét és kezelését célzó közösségi rendszer létrehozásáról szóló 170/83/EGK rendeletet (11), amelyben meghatározták a végleges elosztást az alábbi kritériumok függvényében: az egyes tagállamok hagyományos halászati tevékenységei, azon térségek egyedi szükségletei, amelyek lakossága különösen nagy mértékben függ a halászattól (figyelembe véve a „hágai preferenciákat”) és a harmadik országok vizein történő, a kizárólagos gazdasági övezetek 200 tengeri mérföldre való kiterjesztéséből adódó potenciális fogási veszteségeket. |
2.8.4 |
Ez a viszonylagos stabilitás kritériumaként ismert elosztási rendszer minden tagállam számára (12) minden faj tekintetében a TAC állandó részarányát garantálta. A „viszonylagos stabilitás” fogalma alatt a Tanács azt értette, hogy „az állományok pillanatnyi biológiai állapotának függvényében meg kell őrizni azon térségek egyedi szükségleteit, amelyek lakossága különösen nagy mértékben függ a halászattól és a hozzá kapcsolódó iparágaktól” (13). Azaz megtartották a Tanács által 1976-ban meghatározott „hágai preferenciákat”, és fennmaradt az erőforrásokhoz való egyenlő hozzáférés elvétől való eltérés. |
2.8.5 |
A 170/83/EGK rendelet értelmében az Európai Bizottságnak 1991. december 31-ig jelentést kellett készítenie a part menti régiók társadalmi-gazdasági helyzetéről. A rendelet szerint a Tanács ennek alapján határoz a szükséges kiigazításokról, bár az a lehetőség is fennállt, hogy 2002. december 31-ig meghosszabbítják a hozzáférési feltételek és a kvótaelosztási kritériumok rendszerét. |
2.8.6 |
Az Európai Bizottság jelentésének ismeretében a Tanács azt a politikai döntést hozta, hogy 2002. december 31-ig meghosszabbítja a hozzáférési feltételek és a kvótaelosztási kritériumok rendszerét (14). |
2.8.7 |
Végül a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2371/2002/EK tanácsi rendelet a 20. cikkében lefektette, hogy „a halászati lehetőségeket úgy kell elosztani a tagállamok között, hogy minden tagállam számára viszonylagos stabilitást kell biztosítani a halászati tevékenységben minden állomány és halászati terület vonatkozásában”. Továbbá a 17. cikkben 2012. december 31-ig meghosszabbította az egyenlő hozzáférés elvétől való eltérést, és ismét kérte az egyenlő hozzáféréstől való eltérésről szóló jelentés kidolgozását. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
Az EGSZB megítélése szerint nyilvánvaló, hogy a viszonylagos stabilitás kritériuma, azaz az egyes tagállamoknak 24 évvel ezelőtt kiosztott állandó TAC-arány nem veszi figyelembe azon helyi közösségek gazdasági és társadalmi fejlődését, amelyek jelenleg a halászattól és a hozzá kapcsolódó iparágaktól függenek. A közösségi flották kapacitása, az erőforrások kiaknázása és a part menti régiókban történő beruházások igencsak megváltoztak 1983 óta, amikor még nem lépett be a Közösségbe néhány halászati érdekeltségű mai tagállam. |
3.2 |
Az kvóták kiigazításáról szóló európai bizottsági rendeletekben (15) megfigyelhető, hogy egyes közösségi halászati területeken és térségekben évről évre mind a nyílttengeri, mind pedig a tengerfenéken élő fajok tekintetében jelentős eltérések vannak a tagállamoknak kiosztott kvóták és az általuk kifogott halmennyiségek között. Ezek az eltérések, amelyek egyes esetekben kvótatöbbletet, kvótahiányt, és flottahiány miatt akár fel nem használható kvótákat eredményeznek, egy-egy halászati terület révén a legtöbb tagállamot érintik, és nemcsak biológiai okokkal magyarázhatók, hanem a viszonylagos stabilitás kritériuma alkalmazásának következményeivel is. |
3.3 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a TAC keretében elosztandó jogok kapcsán elsősorban azt kell megfontolni, hogy magasabb és fenntarthatóbb szinteken biztosítva legyen a különböző halfajok állományának, valamint más tengeri erőforrásoknak a helyreállítása (és fenntartása). Az EGSZB azt ajánlja, hogy nagyobb erőfeszítéseket tegyenek a halállomány helyzetéről szóló tudományos ismeretek fejlesztéséért, valamint annak terén, hogy az elosztás és a halászati gyakorlat irányítása hogyan biztosíthatja a legjobb eredményeket egyrészt a halállományok fenntartása, másrészt a tőlük függő halászközösségek jó gazdasági helyzete érdekében. A teljes elosztható mennyiséget jóval a tudományosan megalapozott maximális fenntartható hozam határain belül kell tartani, az egyéni kvótaelosztási határok esetében pedig hatékony felügyelet és betartatás szükséges. |
3.4 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottságnak tanulmányt kellene készítenie a flották jelenlegi kapacitásáról, valamint azok versenyképességének és a halállományok fenntarthatóságának biztosításához szükséges kvótákról. E tanulmányban aktualizálni kell a tagállamok által a viszonylagos stabilitás elve alapján megszerzett jogokat is annak feltárása érdekében, hogy melyek volnának a legjobb módszerek arra, hogy a jövőben elkerülhető legyen a bizonyos halászati területek nyílttengeri és tengerfenéken élő fajaira vonatkozó kvóták terén jelentkező jelenlegi egyensúlyhiány. Mindezt azzal a céllal, hogy megvalósuljon a KHP két fő célkitűzése: az erőforrások hosszú távú fenntarthatósága és a közösségi flották versenyképessége. |
3.5 |
Másrészről az EGSZB úgy véli, hogy a viszonylagos stabilitás kritériuma szerzett jogokat biztosít a tagállamoknak. Ezek a jogok nem tűnhetnek el nyom nélkül: ezeket is aktualizálni lehet az erőforrások fenntarthatósága és a közösségi flották versenyképessége szükségleteinek függvényében – amit ma a közös halászati politika követel meg. |
4. Részletes megjegyzések
4.1 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottságnak minél hamarabb, a vitafolyamat lezártával el kellene készítenie a kért tanulmányt. A közösségi halászati erőforrások jelenlegi állapota és a közösségi flotta versenyképessége miatt nem kellene 2012-ig várni a halászati kvóták és a közösségi flotta kapacitása között jelenleg fennálló egyensúlyhiány helyreállításáról szóló új európai bizottsági jelentés közzétételével. |
4.2 |
Az aktualizálásban szerepelnie kell a rendszeres időközönkénti, például ötévenkénti kvótaelosztásnak, oly módon, hogy ha ismét egyensúlyhiány lép fel, a kvóták újraoszthatók legyenek. |
4.3 |
Az EGSZB továbbá úgy véli, hogy ha az Európai Bizottság a jelenlegi helyzet megoldását célzó vita során arra a következtetésre jut, hogy be kell vezetni a tagállamok aktualizált halászati jogain alapuló gazdálkodási rendszert, a megvalósításnak közösségi szinten kell történnie. |
4.4 |
Az EGSZB megítélése szerint a reformszerződés (Lisszaboni Szerződés) 2007. decemberi aláírását követően kedvező a légkör ahhoz, hogy a tagállamok elfogadják ezt a halgazdálkodási rendszert. |
4.5 |
Az EGSZB tisztában van egy értékesíthető halászati jogokon alapuló, közösségi szintű gazdálkodási rendszer létrehozásával járó nehézségekkel, azonban úgy véli, hogy az lehetővé teheti, hogy „fenntartható gazdasági, környezeti és társadalmi feltételekkel [megvalósítsuk] az élő vízi erőforrások kiaknázását” (16), többek között az alábbi kritériumok figyelembevételével: |
4.5.1 |
Annak érdekében, hogy ne sérüljenek a kisüzemi halászattal (17) foglalkozó halászok jogai, a számos part menti közösség – különösen a szigeten fekvő tagállamokban és a szigeti régiókban élők – megélhetését biztosító kisüzemi halászatot ki kellene hagyni a halászati jogokon alapuló közösségi szintű gazdálkodási rendszerből. |
4.5.2 |
Annak elkerülése érdekében, hogy a halászati jogok adásvétele révén valaki domináns piaci pozícióba kerülhessen, a jogok adásvételét korlátozni lehetne a tagállamonként és fajonként meghatározott éves kifogható mennyiség bizonyos százalékában. |
4.5.3 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a halászati jogokon alapuló erőforrás-gazdálkodási rendszert fokozatosan és a közösségi halászati területeken nem egyszerre kellene bevezetni, azon területekkel kezdve, amelyek tekintetében az érintett tagállamok között széles körű egyetértés van, mivel a kvótatöbblet és a kvótahiány nincs összhangban. |
4.5.4 |
Az Európai Bizottság feladata, hogy meghatározza, hogy a halászati jogokon alapuló gazdálkodási rendszer hatálya alá tartozó halászati terület tekintetében a Közösség, a tagállamok, a termelői szervezetek vagy a vállalatok szintjén kell-e folytatni a tárgyalásokat, és hogy hogyan ellenőrizzék ezeket a tranzakciókat. |
4.6 |
Az EGSZB úgy ítéli meg, hogy a megfelelően aktualizált halászati jogok révén csökkenhet a tengerbe visszaengedett halak mennyisége, és jelentősen visszaszorulhat a túlhalászás is. |
4.7 |
Az EGSZB úgy véli, hogy ha a viszonylagos stabilitás kritériumának tiszteletben tartása mellett sikerül felszámolni a jelenlegi egyensúlyhiányt, jelentős lépést teszünk a halászati jogokon alapuló gazdálkodási rendszer kialakítása felé. Ez a piaci dominancia elkerülése érdekében megfelelően szabályozott rendszer az erőforrások kiegyensúlyozottabb és kiigazított elosztását tenné lehetővé a különböző közösségi flották között, ami hozzájárulna az erőforrások jobb fenntarthatóságához és a közösségi flották versenyképességéhez. |
Kelt Brüsszelben, 2008. február 13-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság
elnöke
Dimitris DIMITRIADIS
(1) Az Európai Halászati Alapról szóló 1198/2006/EK tanácsi rendelet 26. cikke (HL L 223., 2006.8.15.).
(2) COM(2007) 73 final, 2007. 02. 26.
(3) COM(2001) 135 final, 2001. 03. 20.
(4) COM(2002) 181 final, 2002. 05. 28.
(5) Az Európai Bizottság által 2007. május 14–15-én Brüsszelben szervezett szeminárium.
(6) COM(2002) 181 final, 25. o.
(7) Az EAPO és az Europêche/COGECA is közzétett egy-egy dokumentumot (EAPO hiv.: EAPO-07-29, 2007. szeptember 17.; Europêche/COGECA hiv.: EP(07)119F/CP(07)1053.3, 2007. szeptember 17.), amelyben hangot adnak a halászati jogokat érintő aggodalmuknak, a Halászati Konzultatív Bizottság „Erőforrások” munkacsoportjának 2007. szeptember 18-i ülésén.
(8) A 2141/70/EGK rendelet, HL L 236., 1970.10.27.
(9) A Közösség, valamint Dánia, Nagy-Britannia és Írország által aláírt Csatlakozási Okmány értelmében, az 1982. december 31-ig tartó átmeneti időszakban. Lásd: HL L 73., 1972.3.27.
(10) A Tanács 1976. november 3-i állásfoglalása. HL C 105., 1981.5.7.
(12) 1983-ban a Közösség tagja volt Németország, Belgium, Dánia, Franciaország, Nagy-Britannia, Görögország, Hollandia, Írország, Olaszország és Luxemburg.
(13) A 170/83/EGK rendelet (6) és (7) preambulumbekezdése. HL L 24., 1983.1.27.
(14) A 170/83/EGK rendelet 4. cikke.
(15) Az elmúlt három évre vonatkozó rendeletek a következők: a Bizottság 776/2005/EK rendelete, HL L 130., 2005.5.24.; 742/2006/EK, HL L 130., 2006.5.18., és 609/2007/EK, HL L 141., 2007.6.2.
(16) A Tanács 2371/2002/EK rendelete a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról, HL L 358., 2002.12.31.
(17) A kisüzemi halászat az 1198/2006/EK rendelet 26. cikkében található fogalommeghatározás szerint értendő: a 12 méter teljes hosszat el nem érő hajóról végzett halászat.