EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62016CN0483
Case C-483/16: Request for a preliminary ruling from the Fővárosi Törvényszék (Hungary) lodged on 6 September 2016 — Zsolt Sziber v ERSTE Bank Hungary Zrt.
Věc C-483/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 6. září 2016 – Zsolt Sziber v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
Věc C-483/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 6. září 2016 – Zsolt Sziber v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
Úř. věst. C 419, 14.11.2016, p. 32–34
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
14.11.2016 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 419/32 |
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 6. září 2016 – Zsolt Sziber v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
(Věc C-483/16)
(2016/C 419/43)
Jednací jazyk: maďarština
Předkládající soud
Fővárosi Törvényszék
Účastníci původního řízení
Žalobce: Zsolt Sziber
Žalovaná: ERSTE Bank Hungary Zrt.
Další účastnice řízení: Mónika Szeder
Předběžné otázky
1) |
Je třeba následující ustanovení unijního práva, a sice čl. 129a odst. 1 a 2 Smlouvy o založení Evropského společenství (Římské smlouvy) ve spojení s odstavcem 3 téhož článku, článek 38 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2012, C 362, s. 2), čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (1) ve spojení s článkem 8 téže směrnice, jakož i bod 47 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (2), vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům (a jejich uplatňování), jež stanoví dodatečné požadavky v neprospěch toho z účastníků řízení (žalobce či žalovaného), který v období od 1. května 2004 do 26. července 2014 uzavřel v postavení spotřebitele smlouvu o úvěru obsahující zneužívající smluvní klauzuli, jež umožňuje jednostranné zvýšení úroků, nákladů či poplatků, nebo zahrnující rozpětí nákup/prodej, protože podle uvedených dodatečných požadavků lze před soudy uplatňovat nároky vyplývající z neplatnosti zmíněných smluv uzavřených se spotřebiteli a zejména soud může věc meritorně projednat jen tehdy, je-li předloženo podání v civilním řízení (především žaloba, změna žaloby nebo námitka neplatnosti vznesená žalovaným – proti odsouzení spotřebitele – anebo změna této námitky, vzájemná žaloba podaná žalovaným nebo změna této vzájemné žaloby) s povinným obsahem, zatímco jiný účastník řízení, který smlouvu o úvěru neuzavřel v postavení spotřebitele nebo který v postavení spotřebitele uzavřel v tomtéž období smlouvu o úvěru jiného než shora popsaného typu, nemusí takové podání s určitým obsahem předložit? |
2) |
Bez ohledu na to, zda bude odpověď Soudního dvora na první položenou otázku, formulovanou obecněji než tato druhá otázka, kladná nebo záporná, je třeba ustanovení unijního práva vyjmenovaná v první otázce vykládat v tom smyslu, že brání uplatňování následujících obligatorních dodatečných požadavků [sub a) až c)] vůči účastníkovi řízení, jenž v postavení spotřebitele uzavřel smlouvu o úvěru ve smyslu první otázky:
|
3) |
Je třeba ustanovení unijního práva vyjmenovaná v první otázce vykládat v tom smyslu, že porušení takových norem stanovením dodatečných požadavků uvedených výše (v rámci první a druhé otázky) znamená zároveň porušení článků 20, 21 a 47 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2012, C 326, s. 2), přičemž je rovněž třeba zohlednit (částečně i v rámci první a druhé otázky), že soudy členských států mají povinnost uplatňovat unijní právo v oblasti ochrany spotřebitele i na skutkové okolnosti, které nemají přeshraniční charakter, tedy které jsou čistě vnitrostátní, jak je stanoveno v rozsudcích Soudního dvora ze dne 5. prosince 2000, Guimont (C-448/98, EU:C:2000:663), bod 23, a ze dne 10. května 2012, Duomo Gpa a další (C-357/10 až C-359/10, EU:C:2012:283), bod 28, a v usnesení ze dne 3. července 2014, Tudoran (C-92/14, EU:C:2014:2051), bod 39? Anebo je třeba vzhledem k tomu, že smlouvami o úvěru uvedenými v první předběžné otázce jsou „smlouvy o úvěru založené na cizí měně“, mít za to, že se z důvodu této pouhé okolnosti jedná o věc s přeshraničním charakterem? |
(1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66).