EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62022CN0111
Case C-111/22 P: Appeal brought on 17 February 2022 by Helene Hamers against the judgment delivered by the General Court (First Chamber) on 21 December 2021 in Case T-159/20 Hamers v Cedefop
Lieta C-111/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 17. februārī Helene Hamers iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-159/20 Hamers/Cedefop
Lieta C-111/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 17. februārī Helene Hamers iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-159/20 Hamers/Cedefop
OV C 222, 7.6.2022, p. 11–11
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
OV C 222, 7.6.2022, p. 10–10
(GA)
7.6.2022 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 222/11 |
Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 17. februārīHelene Hamers iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-159/20 Hamers/Cedefop
(Lieta C-111/22 P)
(2022/C 222/18)
Tiesvedības valoda – grieķu
Lietas dalībnieki
Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Helene Hamers (pārstāvji: Vasileios Spiridon Christianos, Alexandros Politis un Michail Rodopoulos, advokāti)
Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (Cedefop)
Prasījumi
Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:
— |
daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-159/20 Hamers/Cedefop, EU: T:2021:913, |
— |
vajadzības gadījumā nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, |
— |
piespriest Cedefop atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Pārsūdzētā sprieduma priekšmets ir zaudējumi, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai nodarīti Cedefop darbības un bezdarbības dēļ pirms valsts tiesvedības krimināllietā, tās laikā un pēc tās pabeigšanas Grieķijas tiesu iestādēs, kas attiecas uz Cedefop publisko iepirkumu līgumu piešķiršanas trešām personām likumību laikposmā no 2001. līdz 2005. gadam.
Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus apelācijas pamatus un apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma:
Pirmkārt, 55.–61. un 83. punktā esot pieļauta tiesību kļūda Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 1. punkta interpretācijā, jo pretēji tam, ko Vispārējā tiesa ir apgalvojusi minētajos punktos, no vienas puses, Cedefop attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju neesot veicis objektīvu pārbaudi, un, no otras puses, ar Cedefop Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumu netika novērsts trūkums, kurš pieļauts ar 2019. gada 3. jūlija lēmumu. Tāpat arī iepriekš minēto iemeslu dēļ Vispārējā tiesa iepriekš minētos punktus ir pamatojusi neatbilstoši.
Otrkārt, 65., 68.–75. un 83. punktā esot pieļauta tiesību kļūda, interpretējot apelācijas sūdzības iesniedzējas norādīto nevainīguma prezumpciju Hartas 48. panta 1. punkta izpratnē, ko pastiprina lojālas sadarbības principa pārkāpums Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punkta izpratnē. Tāpat arī iepriekš minēto iemeslu dēļ Vispārējā tiesa iepriekš minētos punktus ir pamatojusi neatbilstoši.