EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62019CN0177
Case C-177/19 P: Appeal brought on 22 January 2019 by the Federal Republic of Germany against the judgment of the General Court (Ninth Chamber, Extended Composition) delivered on 13 December 2018 in Joined Cases T-339/16, T-352/16 and T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles and Ayuntamiento de Madrid v European Commission
Lieta C-177/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 22. janvārī Vācijas Federatīvā Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-339/16, T-352/16 un T-391/16 Ville de Paris, Ville de Bruxelles un Ayuntamiento de Madrid/Eiropas Komisija
Lieta C-177/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 22. janvārī Vācijas Federatīvā Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-339/16, T-352/16 un T-391/16 Ville de Paris, Ville de Bruxelles un Ayuntamiento de Madrid/Eiropas Komisija
OV C 155, 6.5.2019, p. 29–30
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
6.5.2019 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 155/29 |
Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 22. janvārī Vācijas Federatīvā Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-339/16, T-352/16 un T-391/16 Ville de Paris, Ville de Bruxelles un Ayuntamiento de Madrid/Eiropas Komisija
(Lieta C-177/19 P)
(2019/C 155/36)
Tiesvedības valoda — spāņu un franču
Lietas dalībnieki
Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller, S. Eisenberg un D. Klebs)
Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid
Prasījumi
Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:
1. |
atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-339/16, T-352/16 un T-391/16; |
2. |
noraidīt prasības; |
3. |
piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā; |
4. |
pakārtoti, grozīt iepriekš minētā sprieduma rezolutīvās daļas 3) punktu tā, lai atceltā tiesiskā regulējuma sekas tiktu saglabātas daudz ilgāk par maksimālo 12 mēnešu termiņu no stāšanās spēkā brīža. |
Pamati un galvenie argumenti
Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi četrus pamatus.
Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini atzinusi prasību par pieņemamu. Pieņemot, ka Regula (ES) 2016/646 (1) prasītājas pašvaldības skar tieši, tām īstenojot savas pilnvaras gaisa piesārņojuma novēršanas pasākumu pieņemšanā, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā.
Otrkārt, pārsūdzētajā spriedumā neesot norādīts pamatojums, jo tajā nekādi neesot pamatots, ciktāl Regula tieši attiecas uz prasītājām. Drīzāk Vispārējā tiesa to, ka Regula uz prasītājām attiecas tieši, secina no tā, ka ar Direktīvu 2007/46/EK (2) ir aizliegts uzlikt braukšanas aizliegumu transportlīdzekļiem, kas atbilst Euro 6 standartiem. Arī šī Direktīvas 2007/46 interpretācija esot nepareiza.
Treškārt, Vispārējā tiesa, pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā un it īpaši pārkāpdama Regulas (EK) Nr. 715/2007 (3) 5. panta 3. punktu, esot kļūdaini pieņēmusi, ka Komisijai nebija pilnvaru izdot Regulu 2016/646 attiecīgajā formā. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka Komisijai ir piešķirta plaša novērtējuma brīvība, tai Regulā 2016/646 ietverot atbilstības kritērijus attiecībā uz emisiju noteikšanu izmēģinājuma braucienu reālos apstākļos (RDE) laikā. Pretēji Vispārējās tiesas atzinumam runa esot nevis par robežvērtības izmaiņām Regulā Nr. 715/2007, bet gan par specifikācijām, kas ir vajadzīgas izmēģinājuma braucienu jaunā un īpašā rakstura dēļ (pieļaujamās izmēģinājuma robežas).
Ceturtkārt, Vispārējā tiesa, nosakot, ka juridiski ir iespējams daļēji atcelt Regulu 2016/646, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Tā neesot ņēmusi vērā, ka izmēģinājuma braucieni praksē nevar tikt īstenoti bez atbilstības kritērijiem un ka Komisija RDE izmēģinājuma braucienu obligāto raksturu apstiprināšanas mērķiem ir konkrēti pakārtojusi korekcijas kritēriju ieviešanai.
Pakārtoti, Vācijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot pietiekami ņēmusi vērā, ka Savienības likumdevējs nevar pieņemt jaunu tiesisko regulējumu spriedumā noteiktajā termiņā. Tādēļ spriedumā atceltā tiesiskā regulējuma sekas būtu jāsaglabā daudz ilgāk par maksimālo 12 mēnešu termiņu no sprieduma pasludināšanas datuma.
(1) Komisijas Regula (ES) 2016/646 (2016. gada 20. aprīlis), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 692/2008 attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 6”); OV 2016, L 109, 1. lpp.
(2) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai; OV 2007, L 263, 1. lpp.
(3) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai; OV 2007, L 171, 1. lpp.