EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62011CN0504
Case C-504/11 P: Appeal brought on 30 September 2011 by ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl against the judgment of the General Court (Eighth Chamber) delivered on 13 July 2011 in Joined Cases T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 and T-154/07 ThyssenKrupp Liften Ascenseurs and Others v European Commission
Kohtuasi C-504/11 P: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl 13. juulil 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 30. september 2011 . aasta otsuse peale kohtuasjas T-144/07, T-147/07, T-149/07, T-150/07 ja T-154/07: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs jt versus Euroopa Komisjon
Kohtuasi C-504/11 P: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl 13. juulil 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 30. september 2011 . aasta otsuse peale kohtuasjas T-144/07, T-147/07, T-149/07, T-150/07 ja T-154/07: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs jt versus Euroopa Komisjon
ELT C 347, 26.11.2011, p. 22–22
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
26.11.2011 |
ET |
Euroopa Liidu Teataja |
C 347/22 |
ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl 13. juulil 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 30. september 2011. aasta otsuse peale kohtuasjas T-144/07, T-147/07, T-149/07, T-150/07 ja T-154/07: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs jt versus Euroopa Komisjon
(Kohtuasi C-504/11 P)
2011/C 347/32
Kohtumenetluse keel: saksa
Pooled
Apellant: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (esindaja: advokaat T. Schaper)
Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon
Apellandi nõuded
— |
tühistada Üldkohtu (kaheksas koda) 13. juuli 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ja T-154/07: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs jt vs. komisjon tervikuna osas, milles sellega jäetakse hagi rahuldamata ja milles see puudutab apellanti; |
— |
teise võimalusena vähendada veel asjakohasel viisil Euroopa Komisjoni 21. veebruari 2007. aasta otsuse artiklis 2 apellandile määratud trahvi; |
— |
täiendava võimalusena saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse uue otsuse tegemiseks; |
— |
mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt. |
Väited ja peamised argumendid
Käesolevas apellatsioonkaebuses vaidlustab apellant Üldkohtu (kaheksas koda) 13. juuli 2011. aasta otsuse liidetud kohtuasjades T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ja T-154/07: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs jt vs. komisjon osas, milles sellega jäetakse rahuldamata Euroopa Komisjoni 21. veebruari 2007. aasta otsuse K(2007) 512 (lõplik) (juhtum COMP/E-1/38.823 — Liftid ja eskalaatorid) peale esitatud hagi ja milles see puudutab apellanti.
Apellant tugineb kokku kolmes väites komisjoni pädevuse puudumisele, oluliste menetlusnormide rikkumisele, EÜ asutamislepingu või ELT lepingu ning nende lepingute rakendamise raames kohaldatavate õigusnormide rikkumisele, võimu kuritarvitamisele ja põhiõiguste rikkumisele:
|
Esiteks heidab apellant Üldkohtule ette, et viimati nimetatu rikkus õigusnormi, kui ta kinnitas komisjoni menetluse algatamise pädevust. Ta leiab, et kohalikul rikkumisel, mida ette heidetakse, ei ole riikidevahelisel tasandil mingit tähtsust, Üldkohus oleks pidanud komisjoni otsuse kehtetuks tunnistama ELTL artikli 101 (endine EÜ artikkel 81) kohaldamatuse tõttu. Isegi kui Üldkohus oleks ELTL artikli 101 kohaldatavust tunnistanud, oleks ta pidanud arvesse võtma seda, et komisjoni pädevus oleks igal juhul vastuolus teatise alusel koostöö kohta konkurentsiametite võrgustikus määrusega nr 1/2003 (1) loodud paralleelse pädevuse süsteemiga. Viimaseks, Üldkohus jätab tähelepanuta selle, et menetluse algatamine a posteriori komisjoni poolt kujutab endast põhiõigustega kaitstud karistustega seotud õiguskindluse ja seaduslikkuse põhimõtte rikkumist. |
|
Teiseks väidab apellant, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta kinnitas komisjoni otsust pidada apellanti solidaarselt vastutavaks, võttes aluseks ThyssenKrupp AG kontserni kogukäibe. Selles osas rikub kohtuotsus määruse nr 1/2003 artiklit 23, õigusriigi põhimõtet, nagu see väljendub nulla poena sine lege põhimõttes, karistuste proportsionaalsuse põhimõtet, in dubio pro reo põhimõtet ja süü põhimõtet. Apellant leiab, et kohtuotsuses on rikutud õigusnormi, kuna see tugineb eeldusele, et tütarettevõtja moodustab emaettevõtjaga (ja teiste kontserni kuuluvate ettevõtjatega) majandusüksuse, mis õigustab nende solidaarvastutust. Teisalt ja sõltumata eelmainitud etteheitest rikub kohtuotsus süü põhimõtet, kuna talle määrati solidaarselt emaettevõtjaga trahv. Teise võimalusena heidab apellant Üldkohtule ette, et viimati nimetatu kinnitas seda solidaarvastutust vaatamata sellele, et kindlaks ei määratud vastutuse osa sisesuhetes. |
|
Kolmandaks väidab apellant, et Üldkohus ei järginud oma otsuses temal õiguslikult lasuvat ulatusliku kontrollimise kohustust, kuna ta kontrollis vaid ebapiisavalt lähtesumma, hoiatava mõju korrutusteguri, paralleelsete rikkumiste eest mitme trahvi määramise ebaproportsionaalsust ning seda, et komisjon ei võtnud arvesse apellandi koostööd, ja ta rikkus seega õigust õiglasele kohtumenetlusele ja selle õigusega kaasnevat tõhusa kohtuliku kaitse garantiid. |
(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).