EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0037
GREEN PAPER ON UNFAIR TRADING PRACTICES IN THE BUSINESS-TO-BUSINESS FOOD AND NON-FOOD SUPPLY CHAIN IN EUROPE
ZELENÁ KNIHA O NEKALÝCH OBCHODNÍCH PRAKTIKÁCH MEZI PODNIKY V EVROPĚ V DODAVATELSKÉM ŘETĚZCI V OBLASTI POTRAVINOVÉHO A NEPOTRAVINOVÉHO ZBOŽÍ
ZELENÁ KNIHA O NEKALÝCH OBCHODNÍCH PRAKTIKÁCH MEZI PODNIKY V EVROPĚ V DODAVATELSKÉM ŘETĚZCI V OBLASTI POTRAVINOVÉHO A NEPOTRAVINOVÉHO ZBOŽÍ
/* COM/2013/037 final - 2012/ () */
ZELENÁ KNIHA O NEKALÝCH OBCHODNÍCH PRAKTIKÁCH MEZI PODNIKY V EVROPĚ V DODAVATELSKÉM ŘETĚZCI V OBLASTI POTRAVINOVÉHO A NEPOTRAVINOVÉHO ZBOŽÍ /* COM/2013/037 final - 2012/ () */
Obsah 1........... ÚVOD.. 3 2........... DEFINICE NEKALÝCH OBCHODNÍCH PRAKTIK.. 6 2.1........ Pojem „nekalé obchodní praktiky“. 6 2.2........ Příklady nekalých obchodních praktik. 8 2.3........ Možné dopady nekalých obchodních praktik. 8 3........... Právní rámce k potírání nekalých obchodních praktik. 10 3.1........ Roztříštěné právní rámce na
vnitrostátní úrovni 10 3.2........ Ochrana proti nekalým obchodním praktikám
na úrovni EU.. 13 4........... Prosazování PRAVIDEL
PROTI NEKALÝM OBCHODNÍM PRAKTIKÁM... 16 4.1........ Systémy prosazování na vnitrostátní
úrovni 16 4.2........ Systémy pro prosazování na
úrovni EU.. 17 5........... DRUHY NEKALÝCH OBCHODNÍCH PRAKTIK.. 18 5.1........ Nejednoznačnésmluvní podmínky. 19 5.2........ Neexistence písemných smluv. 19 5.3........ Změny smlouvy se zpětnou
účinností 19 5.4........ Nepoctivé přenesení obchodního
rizika. 19 5.5........ Nepoctivé používání informací 20 5.6........ Nepoctivé ukončení obchodního vztahu. 20 5.7........ Teritoriální omezení nabídky. 21 5.8........ Společné znaky nekalých
obchodních praktik. 22 6........... OBECNÉ POZNÁMKY.. 23 7........... DALŠÍ KROKY.. 24 1. ÚVOD Dodavatelský řetězec mezi podniky je
významným prvkem evropského hospodářství. Směřují jím produkty a služby od dodavatelů ke
spotřebitelům a má přímý dopad na hospodářský růst a
zaměstnanost. Obchodní služby
představují 4,3 % HDP EU, 18,7 milionů (čili 8,3 %)
pracovních míst v EU a 17 % malých a středních podniků EU[1]. Zajišťují spotřebitelům distribuci
zboží a služeb z ostatních hospodářských odvětví, jako je
zemědělství, průmyslová výroba, logistika a služby
informačních technologií. Tato zelená kniha se zabývá dodavatelským
řetězcem mezi podniky v oblasti obchodu s potravinovým a
nepotravinovým zbožím, čímž se rozumí řetězec transakcí mezi
podniky či mezi podniky a veřejnými orgány, který ústí v dodání
zboží, jež je určeno široké veřejnosti pro osobní či domácí
spotřebu či využívání. Dodavatelský
řetězec se skládá z řady aktérů
(producentů/zpracovatelů/distributorů), z nichž všichni ovlivňují
konečnou cenu, kterou platí spotřebitel. Tento vliv se liší podle dotčeného potravinového a nepotravinového
pododvětví. K dosažení maximálního
ekonomického potenciálu těchto odvětví je klíčový
řádně fungující dodavatelský řetězec v oblasti
potravinového a nepotravinového zboží. Během posledních dvou desetiletí se
dodavatelský řetězec mezi podniky v oblasti potravinového i
nepotravinového zboží z ekonomických, sociálních a demografických
důvodů značně změnil. Zvýšená koncentrace a vertikální integrace po celé EU vedly ke
strukturálním změnám v dodavatelském řetězci mezi podniky v
oblasti potravinového i nepotravinového zboží. Vytvořila se rozličná mezinárodní obchodní nákupní
společenství, která mobilizací větší kupní síly usilují při
nákupu o úspory z rozsahu. Někteří
z obchodníků se v důsledku rozšíření svých vlastních
značek změnili v přímé konkurenty svých dodavatelů. Zdá se, že malý počet relativně silných
aktérů v dodavatelském řetězci má značnou vyjednávací sílu. Tyto faktory mohou v některých
případech vést k nekalým obchodním praktikám ve vztazích mezi podniky po
celém dodavatelském řetězci v oblasti potravinového i
nepotravinového zboží. Nekalými
obchodními praktikami se rozumí postupy, které se výrazně odchylují od
poctivého obchodního jednání a jsou v rozporu s dobrou vírou a poctivým
obchodním stykem. Nekalé obchodní
praktiky obvykle v situaci nerovnováhy vnutí silnější strana straně
slabší a mohou existovat na jakékoli straně vztahu mezi podniky a v každé
fázi v dodavatelském řetězci. Na úrovni EU byly nekalé obchodní praktiky
poprvé projednávány v odvětví potravinářství EU v roce 2009, kdy v důsledku
nárůstu zemědělských cen strmě vzrostly i ceny
spotřebitelské. Bylo uváděno,
že nedostatečná transparentnost trhu, nerovnosti ve vyjednávací síle a
protisoutěžní praktiky vedly k narušení trhu s potenciálními
negativními dopady na konkurenceschopnost dodavatelského řetězce
v oblasti potravinového zboží jako celku. To vyvolalo potřebu analyzovat fungování dodavatelského
řetězce v oblasti potravinového zboží. Komise se domnívala, že spotřebitelům nebyly nabízeny
dostatečně spravedlivé obchodní podmínky, pokud jde o sortiment a
ceny, a že zprostředkovatelé / subjekty působící v odvětví
zpracování potravin / obchodníci stlačili obchodní rozpětí
zemědělských producentů[2]. Výkonností dodavatelského řetězce
v oblasti potravinového zboží je opravdu dotčen každodenní život
občanů EU, neboť přibližně 14 % výdajů
jejich domácností se vynakládá na potraviny[3],
jakož i fungování hospodářských odvětví, jako je
zemědělství, potravinářský průmysl a obchod. Reálné ceny potravin nadto jenom v roce 2008
vzrostly o více než 3 %[4],
což vedlo k poklesu kupní síly a důvěry spotřebitelů a
stalo se to jednou z hlavních hybných sil celkové inflace cen. V reakci na to byla v roce 2010 v rámci
Fóra na vysoké úrovni pro lepší fungování potravinového dodavatelského
řetězce zřízena odborná platforma pro smluvní praktiky mezi
podniky, aby pracovala na vyřešení tohoto problému. V roce 2011 vydala tato odborná platforma soubor zásad a
příkladů poctivých a nekalých praktik ve vertikálních vztazích v
rámci potravinového dodavatelského řetězce, který podepsalo jedenáct
organizací zastupujících rozličné zájmy v evropském potravinovém
dodavatelském řetězci[5]. V roce 2012 se platforma zabývala systémem
prosazování. Navrhovaný rámec
navzdory společnému úsilí do třetího zasedání fóra na vysoké úrovni,
tj. do 5. prosince 2012, nevymezil účinné prostředky nápravy v
případě nedodržení požadavků a nezískal podporu zástupců v
rámci celého dodavatelského řetězce. Osm organizací z jedenácti však oznámilo svůj záměr zahájit
počátkem roku 2013 provádění zásad poctivých praktik na základě
dobrovolnosti[6]. Současně probíhají práce mezi všemi
zúčastněnými stranami s cílem nalézt kompromis prostřednictvím
tohoto odvětvově specifického přístupu. Komise vyzývá všechny zúčastněné strany, aby se během
nadcházejících měsíců dohodly. Komise rovněž prodloužila trvání mandátu fóra na vysoké úrovni do
31. prosince 2014[7]
a bude nadále monitorovat specifický vývoj v potravinovém dodavatelském
řetězci s cílem sledovat doposud dosažené výsledky. Souběžně s tím Komise zahájí práce
na posouzení dopadů různých možností, jak řešit otázku nekalých
obchodních praktik. Posouzení
dopadů bude rovněž zkoumat, do jaké míry by mohl být tento problém
řešen na místní úrovni, nebo zda bude třeba řešení na úrovni EU. Tímto přístupem se uchovají výdobytky fóra
na vysoké úrovni v potravinářském odvětví a přitom se zváží
všechna možná řešení od samoregulace až po právní předpis. Na základě toho navrhne Komise další vhodné
kroky v druhém pololetí roku 2013. Nekalé obchodní praktiky byly
předmětem několik průzkumů a šetření v
několika členských státech[8]. Nedávná zpráva Evropské sítě pro
hospodářskou soutěž (ECN) potvrdila, že velký počet vnitrostátních
orgánů pro ochranu hospodářské soutěže označil nekalé
obchodní praktiky[9]
v potravinářském odvětví za problém. Nicméně z širší perspektivy se uvádí, že
k nekalým obchodním praktikám může docházet nejen
v potravinářském odvětví, ale i v jiných odvětvích. Tato zelená kniha pomůže při získávání
informací o tomto problému, který by mohl být spojen s řadou faktorů. Zaprvé, vývoj v oblasti potravinářského i
nepotravinářského obchodu směrem ke „smíšenému“ formátu, kdy naprostá
většina obchodníků dodává celou škálu potravinového zboží, zboží pro
domácnost a jiných produktů pod stejným vedením a za stejných podmínek. Zadruhé to, že někteří z největších
výrobců vyrábějí potraviny, jakož i ostatní druhy zboží jako
čisticí prostředky, kosmetiku, hygienické výrobky atd., v kombinaci s
významem určitých značek, což může mít rovněž dopad na
vztah mezi dodavatelem a obchodníkem. Dané postupy byly zjištěny v řadě odvětví,
včetně nábytku nebo textilu[10]. V odvětví výroby oděvů
identifikovala zpráva z roku 2007 o obchodních vztazích
v řetězci s oděvním zbožím v EU devět praktik
mezi výrobci a obchodníky, jež jsou považovány za nekalé. Zahrnují mimo jiné: automatickou
fakturaci propagačních nákladů obchodníka, přefakturovávání,
opožděné platby, vracení neprodaného zboží, náhlé ukončení
dodavatelského vztahu a využívání inovačních myšlenek ze vzorků zboží[11]. V rámci své práce na dohledu nad
obchodním a distribučním trhem[12]
Komise zmínila výskyt nekalých obchodních praktik v různých obchodních
odvětvích. Evropský parlament
rovněž uznal, že je třeba jít nad rámec
zemědělsko-potravinářského průmyslu, a vyzval Komisi, aby
v tomto směru přijala opatření[13]. V Aktu o jednotném trhu I[14] Komise
vyjádřila úmysl zahájit iniciativu pro potírání nekalých obchodních
praktik v obchodních vztazích. Řada
nedávných konzultací s podniky navíc potvrdila existenci tohoto problému[15]. Nekalé obchodní praktiky mohou mít
nepříznivý dopad na hospodářství EU, a zejména na dodavatelský
řetězec mezi podniky v oblasti potravinového a nepotravinového
zboží. Takovými praktikami může
být dotčena investiční a inovační kapacita společností
(včetně malých a středních podniků). Roztříštěné vnitrostátní předpisy mohou nadto
představovat další překážku v přeshraničních nákupech
a distribuci na jednotném trhu. Tato zelená kniha obsahuje předběžné
posouzení a usiluje o další důkazy a názory týkající se možných
problémů vyplývajících z nekalých obchodních praktik ve vztazích mezi
podniky po celém dodavatelském řetězci v oblasti potravinového a
nepotravinového zboží a souvisejících s otázkou efektivního prosazování
stávajících vnitrostátních pravidel pro potírání nekalých obchodních praktik,
jakož i výsledného dopadu na jednotný trh. Cílem zelené knihy je zahájit o této analýze konzultace se
zúčastněnými stranami, sbírat informace a případně
určit možné další kroky k řešení této problematiky. Zlepšením fungování dodavatelského
řetězce by se povzbudila větší hospodářská integrace a
řešily by se značné nedostatky jednotného trhu způsobené
nekalými obchodními praktikami a roztříštěností vnitrostátních
pravidel pro potírání těchto nekalých praktik. Tato spolupráce by přispěla k dosažení širšího cíle, kterým
je, aby se EU do roku 2020 stala inteligentnější, udržitelnější
ekonomikou více podporující začlenění. 2. DEFINICE
NEKALÝCH OBCHODNÍCH PRAKTIK 2.1. Pojem „nekalé obchodní praktiky“ Smluvní volnost je v tržním
hospodářství základním kamenem jakéhokoliv vztahu mezi podniky a strany by
měly být s to navrhnout smlouvy tak, aby co nejlépe vyhovovaly jejich
potřebám. To se týká zejména
nekalých obchodních praktik v předsmluvních jednáních, které jsou
následně začleněny do smluvních podmínek. Aby bylo možné požívat
vzájemných přínosů z této smluvní volnosti, musí být strany schopny
opravdu sjednávat smluvní podmínky. V některých případech, kdy jedna
ze smluvních stran má silnější vyjednávací pozici, může však
jednostranně diktovat podmínky slabšímu smluvní protistraně – a tudíž
příliš formovat obchodní vztah výhradně ve prospěch svých
vlastních hospodářských zájmů. Smluvní strana může zejména
uplatňovat výrazně nevyvážené podmínky a vzhledem ke své vyjednávací
síle je nebude sjednávat jednotlivě. V takových situacích se může
stát, že slabší strana není s to zamítnout tyto jednostranně nadiktované
nepříznivé podmínky, neboť se obává, že smlouva nebude uzavřena
nebo že to dokonce povede k jejímu zániku. Taková nerovná vyjednávací postavení
mohou pramenit z různých faktorů, např. z významného rozdílu v
relativní velikosti/obratu stran, z hospodářské závislosti nebo z
významných již vynaložených nákladů, které již vznikly jedné ze stran
(např. vysokých počátečních investic). Nekalé obchodní praktiky obvykle v situaci
nerovnováhy vnucuje silnější strana straně slabší, která si
často nemůže dovolit opustit nespravedlivý smluvní vztah a
přejít k jinému obchodnímu partnerovi vzhledem k nákladům, jež
taková změna obnáší, nebo k nedostatku jiných smluvních partnerů
oproti původnímu smluvnímu partnerovi. Je důležité poznamenat, že
situace nerovnováhy může hrozit od kterékoli strany mezipodnikového
vztahu: obětí nekalých obchodních praktik mohou být obchodníci i
dodavatelé a může k nim dojít v kterékoli fázi dodavatelského řetězce
v obchodu mezi podniky. Tyto situace mohou například vzniknout u
zemědělských producentů, kteří mají často omezený
výběr obchodních partnerů pro odbyt své produkce a kteří by
kvůli inherentním vlastnostem mnoha produktů pravděpodobně
nebyli s to skladovat produkci delší období s cílem získat lepší nákupní
podmínky. Tyto postupy zahrnují neposkytnutí
dostatečných informací o smluvních podmínkách, kdy se vyžadují platby za
zboží nebo služby, které jsou pro smluvního partnera bezcenné, jednostranné
nebo zpětně účinné změny smluvních podmínek, jakož i platby
za fiktivní služby, jimiž se smluvním partnerům zamezuje, aby si
pořizovali zboží nebo služby z jiných členských států, což vede
k územnímu rozdělení jednotného trhu. K nekalým obchodním praktikám může
docházet v kterékoli fázi vztahu mezi podniky. Mohou být použity při
sjednávání smlouvy, mohou být součástí smlouvy samotné nebo mohou být
vnuceny ve fázi po uzavření smlouvy (např. smluvní změny se
zpětnou účinností). Po uzavření smlouvy mohou nekalé obchodní
praktiky spočívat pouze v provádění těchto nekalých podmínek. I
v případech, kdy se podmínky smlouvy zdají být pro obě strany
přijatelné, potenciální problémy se pořád mohou projevit. Smlouvy se
zpravidla nevztahují na všechny aspekty chování stran ve fázi provádění smlouvy
nebo jsou natolik složité, že si dotyčné strany plně neuvědomují,
co tyto podmínky obnášejí v praxi. Kromě toho strany nemusí mít stejnou
úroveň informací o transakci, což může vést k nekalému jednání
silnější strany vůči slabšímu protějšku. V tomto ohledu
bývají obvykle malé a střední podniky ve slabším postavení oproti
větším protistranám, neboť nemusí mít odborné znalosti nutné k
posouzení všech důsledků dohodnutých podmínek. Na trhu, který funguje optimálně, by
nedostatek důvěry mezi stranami vedl ke změně obchodního
partnera. Pokud je taková změna spojena s vysokými náklady nebo
taková možnost změny ani neexistuje, vyplývá z toho příznivá
vyjednávací pozice silnější strany, jež ji může podnítit k nekalému
jednání. Nemožnost změnit obchodního partnera a
ukončit stávající vztah hraje klíčovou úlohu ve vytváření
nekalých obchodních praktik. Slabší strana má navíc často obavy, že pokud
by podala stížnost, mohl by být obchodní vztah ukončen. Tento „faktor
strachu“ výrazně snižuje pravděpodobnost, že k takovým
stížnostem dojde, a je tedy jednou z nejdůležitějších otázek, které
je třeba zkoumat při posuzování vhodnosti systému prosazování. Zdá se
například, že 87 % dodavatelů nepřijme žádné opatření
jdoucí nad rámec diskuse s jejich zákazníkem. Téměř dvě třetiny
(65 %) z nich nepřijmou žádné opatření, neboť se
obávají odvetných opatření, a 50 % pochybuje o účinnosti veřejných
právních prostředků nápravy[16].
Nedávno téměř všichni dodavatelé a producenti, pozvaní před
irský parlamentní výbor pro vztahy mezi dodavateli a obchodníky na irském trhu
s potravinami a smíšeným zbožím, aby diskutovali o svých vztazích s obchodníky,
účast odmítli[17].
S cílem shromáždit příslušné informace se nakonec výbor rozhodl pro
navázání přímých a důvěrných kontaktů.
Otázky: 1)
Souhlasíte s výše uvedenou definicí nekalých
obchodních praktik? 2)
Je pojem „nekalé obchodní praktiky“ uznán ve
Vašem členském státě? Pokud ano, uveďte laskavě jak. 3)
Měl by se podle Vašeho názoru pojem
„nekalé obchodní praktiky“ omezit na sjednávání smluv, nebo by měl
zahrnovat také fázi před uzavřením smlouvy a/nebo po jejím
uzavření? 4)
V které fázi dodavatelského
řetězce v obchodu mezi podniky může docházet k nekalým
obchodním praktikám? 5)
Co si myslíte o pojmu „faktor strachu“? Sdílíte v tomto ohledu posouzení
nastíněné výše? Vysvětlete,
prosím.
2.2. Příklady nekalých obchodních praktik Nekalé obchodní praktiky byly
předmětem řady průzkumů a šetření, často
zaměřených na potravinářské odvětví. Šetření Komise Spojeného království pro
hospodářskou soutěž z roku 2008 ohledně zásobování obchodů
s potravinami a smíšeným zbožím ve Spojeném království[18] identifikovalo 52
praktik, z nichž 26 vykazovalo „potenciál vytvářet nejistotu pro
dodavatele, pokud jde o jejich příjmy či náklady v důsledku
přenosu přílišných rizik nebo neočekávaných nákladů na
dodavatele“. Ty zahrnují
retrospektivní úpravy ceny, zpětné financování propagace nebo jiné
praktiky, jež fakticky vedly k retrospektivní úpravě předem
dohodnutého režimu dodávek. Španělský úřad pro
hospodářskou soutěž ve zprávě o vztazích mezi dodavateli a
obchodníky v potravinářském odvětví[19]
identifikoval 18 praktik mezi výrobci a obchodníky a rozdělil je do
tří kategorií: i) obchodní
platby (např. za vedení a umisťování zboží); ii) příspěvky na vedlejší činnosti obchodníka
(např. na reklamní náklady); iii)
atypické platby (např. platby, jež podle názoru výrobců
připadají na obchodníka). Zpráva irského parlamentního výboru
upozorňuje na tvrzení, že někteří obchodníci se vůči
dodavatelům dopouštějí „závažných pochybení“, „šikany a zastrašování“
a dokonce „protiprávních praktik“, a dále uvádí, že mnozí dodavatelé jsou
vystaveni praktikám obchodníků, jež zahrnují nepřiměřené
požadavky na finanční „příspěvky“, jestliže odmítli vyhovět
požadavkům obchodníků[20]. 2.3. Možné dopady nekalých obchodních praktik Používáním nekalých obchodních praktik po
celém dodavatelském řetězci mezi podniky v oblasti potravinového
i nepotravinového zboží mohou být dotčeny podniky, což následně
může vyústit v nepříznivé dopady na celé hospodářství. Dopad nekalých obchodních praktik na dodavatelský řetězec
mezi podniky v oblasti potravinového i nepotravinového zboží je obtížné
vyčíslit, zejména vzhledem k podstatě tohoto problému, ale také
z důvodu obtížného změření. Uvádí se nicméně, že možné negativní dopady nekalých obchodních
praktik v krátkodobém i dlouhodobém horizontu mohou zahrnovat dopady na
investice a inovace[21]. Komise nedávno zahájila studii o vývoji
výběru a inovací v maloobchodním prodeji potravin s cílem vyčíslit,
zda se v posledních letech změnily po modernizaci a koncentraci v
obchodním odvětví v Evropské unii. Pracovní dokument útvarů Komise, který je
přiložen ke zprávě o dohledu nad obchodním a distribučním trhem,
citoval jako příklad případ UHT mléka ve Francii, kde podle
údajů Observatoire des prix et des marges spravované organizací FranceAgriMer
podíl ceny producentů (ne obchodního rozpětí) na konečné
ceně pro spotřebitele UHT mléka v období let 2005–2009 poklesl
ze 32,2 % na 25,9 %, čímž byla jasně poškozena schopnost
producentů investovat. Dokument
s názvem „Analýza převodu cen v rámci potravinového řetězce v
EU“, přiložený ke sdělení Komise „Lepší fungování potravinového
řetězce v Evropě“[22]
identifikuje navíc v období 2007–2009 poměrně nízký a asymetrický
převod cen zemědělských producentů na spotřebitele na
analyzovaných trzích (např. na trhu vepřového masa, mléka a
mléčných výrobků), který by mohl být částečně
způsoben možnými nevyváženostmi ve vyjednávací síle a/nebo praktikami
narušujícími hospodářskou soutěž v potravinovém řetězci. Mnoho nekalých obchodních praktik může
souviset s platební problematikou, která je přímo spojena s tím,
jak jsou strukturovány ceny mezi dodavateli, zprostředkovateli a
obchodníky. Například nedávná studie finského úřadu pro hospodářskou
soutěž ohledně obchodu se zbožím každodenní spotřeby ukazuje, že
90 % respondentských společností platilo tzv. „příspěvky za
uvedení na trh“ spojené s nejasnými přínosy. Někdy byly tyto
platby předběžnou podmínkou pro obchodování, aniž by za ně bylo
poskytnuto „skutečné“ protiplnění[23]. V důsledku snížení příjmů a
nejistoty mohou být nekalými obchodními praktikami nepříznivě
dotčeny investice a inovace. Zejména vnucené nepřiměřené
podmínky se zpětnou účinností mohou vést k nejistotě, pokud jde
o obchodní plánování, a vyústit v omezení investic. Výpočty návratnosti
investice zahrnují posouzení možných rizik. Změny se zpětnou
účinností nebo „nekalé“ použití informací mohou snižovat schopnost
podniků investovat, vytvářet inovace, expandovat nebo vyvíjet nové
škály produktů. Tak by tomu bylo v případě, kdy neprodané zboží,
které bylo vráceno dodavatelům, není placeno, přestože smluvní
ustanovení stanovila opak (např. sezónní výrobky pro domácnost nebo
výrobky s omezenou trvanlivostí). To nutí dodavatele, aby nesli
nepříslušné vícenáklady, může to vytvářet nejistotu a mít
negativní dopady na investice. Možné škodlivé dopady nekalých obchodních
praktik se vztahují na všechny aktéry po celém dodavatelském řetězci
mezi podniky v oblasti potravinového a nepotravinového zboží, mohou být ale
nesrovnatelně vyšší u podniků malých a středních, kterým
často chybí odborné znalosti týkající se složitých smluv a které mají
vyšší náklady na změnu obchodního partnera a méně obchodních
vztahů, jsou méně ochotné využívat formální systémy prosazování a
mají menší schopnost prosadit se vůči mocným obchodním
partnerům. Nadto se tvrdí, že nekalé obchodní praktiky
mohou mít negativní dopad na přeshraniční obchod a bránit
řádnému fungování jednotného trhu. Například dodavatelé se mohou
zdráhat obchodovat se zahraničními obchodníky ze strachu, že se stanou
obětí nekalých obchodních praktik v kontextu neznámého národního
právního řádu. To samozřejmě není jedinou překážkou: objem
přeshraničně uzavíraných smluv v rámci dodavatelského
řetězce EU se v jednotlivých členských státech liší v závislosti
na přítomnosti velkých vertikálně integrovaných obchodníků,
podílu prodejců online, dílčím segmentu maloobchodu a úloze
velkoobchodníků[24].
Bez ohledu na tyto faktory však mohou nekalé obchodní praktiky bránit rozvoji
přeshraničních vztahů, zejména vzhledem k tomu, že
v přeshraničním kontextu je obtížné prosazovat pravidla, která
je regulují.
Otázky: 6)
Do jaké míry a jak často se podle Vašich
zkušeností vyskytují nekalé obchodní praktiky v potravinářském
odvětví? V které fázi
obchodního vztahu k nim nejčastěji dochází a jak? 7)
Vyskytují se nekalé obchodní praktiky také
v nepotravinářských obchodních odvětvích? Pokud ano, uveďte prosím konkrétní příklady. 8)
Mají nekalé obchodní praktiky negativní
dopad, zejména pokud jde o schopnost Vaší společnosti investovat a
inovovat? Uveďte prosím
konkrétní příklady a vyčíslete v co největším rozsahu. 9)
Mají nekalé obchodní praktiky dopad na
spotřebitele (např. prostřednictvím ovlivňování cen,
výběru výrobků nebo inovací)? Uveďte prosím konkrétní příklady a vyčíslete v co
největším rozsahu. 10)
Mají nekalé obchodní praktiky dopad na
přeshraniční obchod v EU? Vedou nekalé obchodní praktiky v roztříštění jednotného trhu? Pokud ano, vysvětlete prosím, do jaké
míry mají nekalé obchodní praktiky dopad na schopnost Vaší společnosti
realizovat přeshraniční obchod. 3. Právní rámce k
potírání nekalých obchodních praktik 3.1. Roztříštěné právní rámce na vnitrostátní úrovni V průběhu let přikládaly
veřejné orgány problematice nekalých praktik ve vztazích mezi dodavateli a
kupujícími stále větší politický význam. V důsledku toho přijalo mnoho členských států
opatření k řešení problému nekalých obchodních praktik, avšak
činí tak různými způsoby. To vedlo k tomu, že úroveň, povaha a právní forma ochrany
proti nekalým obchodním praktikám se na úrovni členských států do
značné míry liší. Výchozím bodem byla často analýza
provedená vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž s cílem
posoudit hospodářskou soutěž v maloobchodním sektoru a úlohu
obchodních praktik ve vztahu mezi obchodníky a dodavateli[25]. Vztah práva hospodářské
soutěže a právních předpisů týkajících se nekalých obchodních
praktik V této souvislosti je nutné rozlišovat právo
hospodářské soutěže a právní předpisy zaměřené na
prevenci nekalých praktik. Předpisy
pro potírání nekalých obchodních praktik sledují převážně odlišný cíl
než právo hospodářské soutěže, neboť upravují smluvní vztahy
mezi společnostmi tak, že stanoví například podmínky, které musí
dodavatelé poskytnout distributorům, a to bez ohledu na skutečné nebo
předpokládané dopady na hospodářskou soutěž na trhu. To se týká zejména právních předpisů,
které zakazují podnikům vnucovat svým obchodním partnerům, získávat
od nich nebo se pokoušet získat podmínky, které jsou neodůvodněné,
nepřiměřené nebo neobsahují protiplnění[26]. Právo hospodářské soutěže může postihnout
některé nekalé obchodní praktiky po celém dodavatelském řetězci
ve vztazích mezi podniky v oblasti potravinového i nepotravinového zboží. Nemohlo by se však vztahovat na všechny takové
praktiky, neboť má za cíl chránit hospodářskou soutěž na trhu a
zpravidla se zabývá otázkami tržní síly[27]. Některé členské státy mají pravidla
hospodářské soutěže pro jednostranné chování; tato pravidla
například zakazují nebo postihují nekalé chování vůči
hospodářsky závislým podnikům a/nebo zneužití silnější
vyjednávací pozice. Nedávná zpráva Evropské sítě pro
hospodářskou soutěž, která se skládá z národních orgánů pro
ochranu hospodářské soutěže a Evropské komise, dospěla k
závěru, že některé obchodní praktiky, které mnoho
zúčastněných stran považuje za nekalé, „nespadají do oblasti
působnosti pravidel hospodářské soutěže na úrovni EU ani ve
většině členských států“[28]. Občanské a obchodní právo a nekalé
obchodní praktiky Pokud jde o poctivost v individuálních obchodních
vztazích, základní zásady občanského a/nebo obchodního práva mohou proti
nekalým obchodním praktikám poskytnout určitou úroveň ochrany. Obecný pojem povinné poctivosti existuje ve
většině členských států. Obvykle se týká pojmů, jako je chování proti dobrým mravům,
nebo plnění / sjednávání smluv v souladu se zásadami dobré víry, dobrých
mravů, spravedlivosti nebo poctivosti. Nedodržení těchto zásad činí zpravidla smlouvy absolutně
neplatnými nebo nevymahatelnými před soudy. Zvláštní vnitrostátní rámce týkající se
nekalých obchodních praktik Některé členské státy rozšířily
ochranu poskytovanou podle občanského práva, aby se řešil
narůstající počet případů nekalých obchodních praktik[29]. Přitom byly použity různé vnitrostátní
nástroje. Některé členské
státy dávaly přednost tomu, že přijaly zvláštní právní předpisy
v této oblasti[30],
zatímco jiné členské státy zavedly nebo prosazovaly kodexy chování či
o takovém řešení uvažují[31]. Podobně existují podstatné rozdíly v
přístupech členských států k oblasti působnosti
příslušných zákonných nebo samoregulačních nástrojů. Zatímco v některých členských státech
poskytují ochranu proti nekalým obchodním praktikám v obchodním dodavatelském
řetězci nebo v daném odvětví obchodu, mají v jiných
členských státech odpovídající pravidla obecnou platnost. Například v Portugalsku[32], Slovinsku[33], Španělsku[34], Belgii[35] a Spojeném království[36] existují kodexy chování
zaměřené na dodavatelské řetězce pro obchody
s potravinami a smíšeným zbožím[37],
přičemž v Nizozemsku a Irsku existují plány na přijetí takových
kodexů. Česká republika,
Maďarsko a Itálie přijaly zákony, které se vztahují na nekalé
obchodní praktiky v zemědělsko-potravinářském odvětví. Stejně tak v odvětví obchodu
s motorovými vozidly byla upřednostňovaným prostředkem
k řešení nekalých obchodních praktik samoregulace. Předpisy francouzského obchodního práva, jež
se zabývají nekalými obchodními praktikami, se naproti tomu vztahují
obecně na veškeré vztahy mezi podniky. Kromě toho lze očekávat, že problémy
v rámci jednotného trhu vyplývající z rozdílných právních předpisů
budou v průběhu času narůstat v důsledku většího
využívání elektronického obchodu a obecněji v důsledku globalizace. Výsledná rozdílnost v ochraně proti nekalým obchodním praktikám
může odrazovat společnosti od působení mimo území jejich
členského státu původu. Situaci dále zhoršuje to, že vnitrostátní právní rámce se často
mění, což naznačuje, že opatření pro potírání nekalých
obchodních praktik nejsou vždy úspěšná, neboť musejí s odstupem
zohledňovat vývoj nových nekalých obchodních praktik.
Podniky dotčené nekalými obchodními praktikami tudíž
tvrdí, že je obtížné a nákladné mít přehled o vývoji jejich právních
nároků v různých členských státech, což obzvlášť platí pro
malé a střední podniky. Ve členských
státech, jež nedisponují zvláštním rámcem pro nekalé obchodní praktiky, se
obvykle vychází z přesvědčení, že právní předpisy v oblasti
hospodářské soutěže tuto problematiku upravují na dostatečné
úrovni (Česká republika), nebo se projevuje určité zdráhání, pokud
jde o zásah do svobod smluvních stran (Spojené království), zejména pokud
nebyla porušena pravidla hospodářské soutěže[38]. Někdy se také uvádí obecnější argument týkající se
účinnosti a potřeby právních předpisů ohledně nekalých
obchodních praktik a jejich možného dopadu, mimo jiné dopadu na ceny. 3.2. Ochrana proti nekalým obchodním praktikám na úrovni EU Třebaže byla problematika nekalých
obchodních praktik vznesena v kontextu řady nedávných iniciativ[39],
neexistuje dosud žádný zvláštní regulační rámec EU pro problematiku
nekalých obchodních praktik v dodavatelském řetězci mezi podniky
v oblasti potravinového i nepotravinového zboží. Cílem práva hospodářské soutěže EU
je přispívat k vytváření a zachování jednotného trhu a ke zvýšení
blahobytu spotřebitelů[40]. Usiluje o vytvoření podmínek, za jakých
může trh řádně fungovat, a samo o sobě se nezabývá
poctivostí v jednotlivých obchodních vztazích, ledaže tyto vztahy vedou
v důsledku tržní síly ke špatnému fungování trhu. Právo hospodářské soutěže EU by se
tudíž mohlo zabývat některými nekalými obchodními praktikami, nikoli však
všemi. Další meziodvětvové nástroje EU se
rovněž zaměřují na potírání nekalých praktik v obchodních
vztazích. Směrnice o nekalých
obchodních praktikách[41]
se v souvislosti s daným problémem vztahuje pouze vztahy mezi podniky
a spotřebiteli, i když uznává, že je třeba pečlivě
posoudit, zda je zapotřebí akce na úrovni EU v oblasti vztahů mezi
podniky[42]. Tento právní předpis plně harmonizuje
ochranu spotřebitelů před obchodními transakcemi, během
nich i po nich vůči praktikám, které jsou v rozporu s požadavky
náležité profesionální péče a mohou ovlivnit hospodářské chování
spotřebitelů. Členské
státy mohou rozšířit působnost těchto pravidel na praktiky ve
vztazích mezi podniky, což některé z nich učinily. Danou směrnicí není dotčeno smluvní
závazkové právo, zejména pravidla týkající se platnosti, vzniku nebo
účinků smlouvy. V oblasti
uvádění na trh již směrnice o klamavé a srovnávací reklamě[43] poskytuje po celé Evropě
pravidla minimální ochrany a chrání obchodníky, a to jako zákazníky i
soutěžitele, proti klamavé reklamě. Komise v nedávné době nastínila budoucí opatření v oblasti
klamavých marketingových praktik mezi podniky[44],
jež budou zahrnovat posílení pravidel pro prosazování a hmotněprávních
pravidel na ochranu podniků v Evropě vůči klamavým
praktikám. Komise hodlá zejména
předložit legislativní revizi směrnice o klamavé a srovnávací
reklamě. Směrnice o opožděných platbách[45]
se navíc týká zvláštní problematiky platebních podmínek. Nařízení (ES) č. 593/2008 o právu rozhodném pro smluvní
závazkové vztahy a nařízení (ES) č. 864/2007 o právu rozhodném pro
mimosmluvní závazkové vztahy stanoví na druhé straně komplexní soubor
pravidel ke stanovení rozhodného práva pro spory týkající se nekalých
obchodních praktik, pokud se tyto praktiky týkaly smluvních nebo mimosmluvních
závazkových vztahů mezi stranami. Pokud jde o konkrétní odvětví, zásady
poctivosti ve smluvních vztazích byly zavedeny v odvětví mléka a
mléčných výrobků[46]. Ty mimo jiné zahrnují povinné písemné smlouvy
mezi zemědělci a zpracovateli a povinnost kupujících nabízet
zemědělcům minimální dobu platnosti smlouvy. Některá samoregulační odvětvová
řešení byla na úrovni EU rovněž zkoumána. Je třeba poznamenat, že směrnicí o
nepřiměřených smluvních podmínkách[47] jsou proti
nepřiměřeným podmínkám ve smlouvách chráněni pouze
spotřebitelé. Podle tohoto
právního předpisu se smluvní podmínka, která nebyla individuálně
sjednána, bude považovat za nepřiměřenou, jestliže v rozporu s
požadavky dobré víry způsobuje významnou nerovnováhu v právech a
povinnostech stran, které vyplývají z dané smlouvy, v neprospěch
spotřebitele. V rámci
legislativních návrhů reformy společné rybářské politiky Komise
rovněž přijala řadu odvětvových iniciativ na podporu
poctivého obchodního styku ve vztazích mezi podniky v odvětví rybolovu a
akvakultury[48]. Některé právní předpisy na úrovni EU
mohou částečně řešit nekalé obchodní praktiky v obchodních
vztazích. To však může
vytvořit nepřehledný soubor pravidel, která mohou vstupovat do hry v
závislosti na konkrétních dotčených praktikách nebo v situaci, kdy
společnost používající tyto postupy disponuje příslušnou tržní sílou. Celkově stále platí, že podnik, který je
vystaven nekalým obchodním praktikám obchodního partnera, nemůže využívat konzistentní
ochranu po celé EU. Tato právní
roztříštěnost v rámci jednotného trhu může společnosti od
působení mimo jejich členský státu původu odrazovat nebo jim
v něm bránit. V roce 2011 navrhla Evropská komise jednotný
soubor pravidel právní úpravy prodeje, který lze použít pro
přeshraniční prodej hmotného movitého zboží a digitálního obsahu[49]. Tato společná evropská právní úprava prodeje
bude dobrovolná: Smluvní strany se
mohou rozhodnout ji použít, ale nebudou povinny tak učinit. Má-li být uplatněna ve vztazích mezi
podniky, musí být alespoň jedna strana malým nebo středním podnikem. Řeší
zejména problematiku malých a středních podniků, aby je chránila
vůči jednostranně nadiktovaným nepříznivým podmínkám.
Některá pravidla budou výchozím základem: společná evropská právní
úprava prodeje například stanoví, že pokud cena nebyla výslovně
dohodnuta, má se zaplatit cena obvykle účtovaná ve srovnatelných
situacích, nebo že smlouva na dobu neurčitou může jakákoli smluvní
strana vypovědět pouze s přiměřenou výpovědní
lhůtou. Některá ustanovení zaručující spravedlivou rovnováhu
mezi zájmy obou stran jsou tak důležitá, že se od nich smluvní strany
nebudou moci odchýlit: ·
Smluvní strany mají povinnost jednat v souladu se
zásadami dobré víry a poctivého obchodního styku. ·
Ve smlouvách mezi podniky se smluvní podmínky, jež
nebyly sjednány jednotlivě, považují za nekalé, pokud se jejich používání
hrubě odchyluje od řádné obchodní praxe a je v rozporu se zásadami dobré
víry a poctivého obchodního styku. Uplatnění takových podmínek se lze proti
druhé straně dovolávat pouze tehdy, pokud je tato druhá smluvní strana
znala nebo pokud strana učinila přiměřené kroky, aby na
ně druhou stranu upozornila. ·
Pokud je jedna strana oprávněna
jednostranně určit cenu a takto určená cena je hrubě
nepřiměřená, platí se cena účtovaná běžně. ·
Smlouvu lze prohlásit za neplatnou, pokud bylo
nespravedlivě zneužito postavení smluvní strany, například v důsledku
nedostatku zkušenosti u takové smluvní strany, přičemž druhá strana o
této skutečnosti věděla nebo bylo možno očekávat, že to
věděla, a využila postavení první strany k získání nepřiměřeného
prospěchu nebo nespravedlivé výhody. Strany nesmějí zkrátit
promlčecí dobu na základě skutečné nebo předpokládané
znalosti skutečností na méně než jeden rok, ani ji prodloužit na více
než deset let.
Otázky: 11)
Řeší v některých
členských státech vnitrostátní regulační nebo vnitrostátní
samoregulační rámce dostatečně nekalé obchodní praktiky? Pokud ne, uveďte proč. 12)
Je neexistence zvláštních vnitrostátních
regulačních nebo vnitrostátních samoregulačních rámců upravujících
nekalé obchodní praktiky problémem v právních řádech, v nichž
neexistují? 13)
Mají opatření pro potírání nekalých
obchodních praktik dopady pouze na domácí trhy, nebo také na přeshraniční
obchod/poskytování služeb? Pokud
ano, vysvětlete, prosím, tento dopad na schopnost Vaší společnosti
realizovat přeshraniční obchody. Ústí rozdíly mezi stávajícími vnitrostátními regulačními /
samoregulačními rámci v roztříštěnost jednotného trhu? 14)
Domníváte se, že by měla být
přijata další opatření na úrovni EU? 15)
Má právní úprava, byla-li zavedena, v
oblasti nekalých obchodních praktik kladný dopad? Existují možné nevýhody/problémy spojené se zavedením právní úpravy
v oblasti nekalých obchodních praktik, např. ukládání
neodůvodněných omezení smluvní volnosti? Vysvětlete, prosím. 4. Prosazování PRAVIDEL PROTI NEKALÝM OBCHODNÍM
PRAKTIKÁM 4.1. Systémy prosazování na vnitrostátní úrovni Úroveň
ochrany slabší smluvní strany v rámci vztahu mezi podniky se v jednotlivých
členských státech liší. Na
vnitrostátní úrovni se k potírání nekalých obchodních praktik používají
různé systémy prosazování. Zahrnují
mimo jiné prostředky soudní nápravy (ve většině členských
států), možná opatření ze strany orgánů pro hospodářskou
soutěž podle vnitrostátních pravidel pro jednostranné chování (např.
ve Španělsku), správní nápravné prostředky (např. ve Francii) a
veřejné ochránce práv (např. ve Spojeném království). Pravomoc orgánů
pro prosazování se liší v závislosti na nástroji pro prosazování používaném
jednotlivými členskými státy. Některé
orgány (např. soudy) nesmějí přijmout anonymní stížnosti, jiné
nemohou chránit anonymitu stěžovatelů v průběhu celého
řízení (např. orgány pro ochranu hospodářské soutěže v
některých členských státech), zatímco třetí kategorie smí
zahájit šetření pouze na základě věrohodných podkladů
(např. instance Spojeného království podle kodexu praxe pro zásobování
obchodů s potravinami a smíšeným zbožím nebo francouzské ministerstvo
hospodářství). Různost
přístupů přijatých členskými státy k řešení
problematiky nekalých obchodních praktik může vyústit ve značnou
roztříštěnost jednotného trhu. Pro společnosti, zejména malé a střední podniky, je obtížné
určit prostředky nápravy, které jsou k dispozici v různých
členských státech. Kromě odlišných přístupů
členských států je z nedávné konzultace podniků patrné, že
stávající systémy prosazování jsou považovány za nedostatečné (viz obrázek
1 níže). Obrázek
1: Jak jsou vnímány stávající systémy pro prosazování
z hlediska jejich dostatečnosti v členění podle
členských států působení (EBTP, 2012) To, že obecně neexistují odpovídající systém
pro prosazování pravidel na ochranu slabších stran před nekalými
obchodními praktikami, brání podle respondentů průzkumu EBTP rozvoji
podniků a obchodu, zejména v přeshraničních situacích. To má
významný dopad na malé a střední podniky, u nichž je nejméně
pravděpodobné, že budou mít k dispozici nezbytné prostředky pro
úhradu potenciálně vysokých nákladů právního zastoupení vzhledem ke
složitosti těchto řízení a nedostatku znalostí, pokud jde o prosazování
svých práv dostupnými prostředky nápravy. 4.2. Systémy pro prosazování na úrovni EU Jak je
vysvětleno výše v oddílu 3.2, v současné době na úrovni EU
neexistuje zvláštní systém pro prosazování pravidel na ochranu proti nekalým
obchodním praktikám. Existuje však několik meziodvětvových
nástrojů, které se týkají soudních sporů obecně, a tudíž i
soudních sporů ve věcech nekalých obchodních praktik[50]. Pokud jde o klamavé
marketingové praktiky mezi podniky, Komise v rámci svého přezkumu směrnice
2006/114/ES v roce 2012 oznámila, že bude vytvářet postup spolupráce
při prosazování práva[51]
s cílem posílit přeshraniční spolupráci a zajistit lepší ochranu
vůči nejškodlivějším klamavým marketingovým praktikám. Jak uvedeno výše,
zástupci aktérů v potravinovém dodavatelském řetězci se v rámci
Fóra na vysoké úrovni pro lepší fungování potravinového dodavatelského
řetězce zabývali také různými možnostmi řešení sporů,
pokud jde o prosazování stanovených zásad osvědčené praxe. Tento
přístup je odvětvově specifický, zatímco tato zelená kniha se
zabývá problematikou nekalých obchodních praktik ve vztazích mezi podniky v
rámci celého dodavatelského řetězce v oblasti potravinového i
nepotravinového zboží za použití přístupu meziodvětvového.
Souběžně s konzultací zahájenou prostřednictvím této zelené
knihy bude Komise sledovat konkrétní vývoj potravinového dodavatelského
řetězce a zahájí práci na posouzení dopadů různých
možností, jak zajistit spravedlivé a účinné řešení problematiky
nekalých obchodních praktik. Kromě meziodvětvových nástrojů,
které se již k potírání nekalých obchodních praktik používají, může být
nezbytné zajistit to, aby ve všech členských státech existoval
společný soubor zásad pro prosazování, aby bylo možné řešit
různé typy nekalých obchodních praktik uvedených níže v oddíle 5.
Řešená problematika by mohla zahrnovat odpovídající prostředek
nápravy vůči výše popsanému „faktoru strachu“, například
poskytnutím pravomocí příslušným vnitrostátním orgánům
k zahajování řízení z moci úřední a k přijímání anonymních
stížností. Tento společný soubor zásad pro prosazování by kromě toho
mohl rovněž stanovit, že příslušné orgány by byly oprávněny
ukládat přiměřené sankce. Ty by mohly zahrnovat například
možnost nařídit dodržování poctivých praktik, ukládat náhradu škody,
ukládat pokuty s odrazujícím účinkem a zveřejňovat zprávy o
svých zjištěních. Stávající vnitrostátní pravidla by mohla poskytnout
příklady nejúčinnějších systémů pro prosazování, které mají
být do tohoto společného souboru zásad pro prosazování zahrnuty.
Otázky: 16)
Existují mezi členskými státy významné
rozdíly v právním přístupu k úpravě nekalých obchodních praktik? Pokud ano, představují tyto rozdíly
překážku pro přeshraniční obchod? Uveďte prosím konkrétní příklady a vyčíslete dopad v co
největším rozsahu. 17)
Do jaké míry by se v případě
takových negativních dopadů měl společný přístup EU k prosazování
tímto problémem zabývat? 18)
Měly by být příslušným
orgánům pro prosazování uděleny pravomoci k šetření,
včetně oprávnění zahájit řízení z moci úřední, ukládat
sankce a přijímat anonymní stížnosti?
5. DRUHY
NEKALÝCH OBCHODNÍCH PRAKTIK Z výsledků výše popsaných
průzkumů a šetření je patrné, že nekalé obchodní praktiky jsou
v mnoha členských státech EU vnímány jako běžný jev,
přítomný ve vztazích mezi podniky po celém dodavatelském řetězci
v oblasti potravinového i nepotravinového zboží. Nadto byly zjištěny a níže jsou popsány různé druhy nekalých
obchodních praktik nebo souvisejících problémů. Na základě zásad a příkladů poctivých a nekalých praktik
ve vertikálních vztazích v rámci potravinového dodavatelského
řetězce, které formulovalo Fórum na vysoké úrovni pro lepší fungování
potravinového dodavatelského řetězce, a na základě práce, kterou
vykonala Komise ve vztazích mezi podniky v dodavatelském řetězci
v oblasti potravinového a nepotravinového zboží, bylo vymezeno sedm
druhů nekalých obchodních praktik. Tyto nekalé obchodní praktiky jsou specifikovány níže, což by mohlo
napomoci k jejich potírání. 5.1. Nejednoznačné smluvní podmínky Nejběžnější forma nekalých
obchodních praktik (podle výsledků výše zmíněných průzkumů
a šetření) vyplývá z nejednoznačných smluvních podmínek, které
umožňují ukládat doplňkové závazky slabším smluvním stranám. Poctivý obchodní styk by se mohl
vyznačovat tím, že smluvní strany by měly zajistit, aby práva a
povinnosti včetně sankcí byly ve smlouvách stanoveny jasně, transparentně
a jednoznačně. Smluvní
strany by měly poskytnout přesné a úplné informace o svých obchodních
vztazích. To by rovněž mohlo
zahrnovat to, že smluvní sankce by měly být přiměřené
utrpěné újmě. Smlouvy by
měly obsahovat ustanovení, jimiž jsou vymezeny okolnosti a podmínky, za
jakých jsou přípustné pozdější změny v nákladech nebo
cenách výrobků nebo služeb. 5.2. Neexistence písemných smluv Musí být zohledněny okolnosti, za nichž
se mohou objevit nekalé obchodní praktiky. Nekalé obchodní praktiky se snadněji diktují v případě,
že se smlouvy neuzavírají v písemné formě, neboť strany nemají trvalý
důkaz o dohodnutých podmínkách. Poctivý obchodní styk by se mohl
vyznačovat tím, že smluvní strany by měly zajistit, aby tyto dohody
byly sjednány písemně, ledaže by toto bylo pro jednu nebo pro obě
strany neproveditelné. Obsah ústních
smluv by měl být po jejich uzavření potvrzen v písemné formě
alespoň jednou smluvní stranou. 5.3. Změny smlouvy se zpětnou účinností Změny se zpětnou účinností,
jako jsou odpočty z fakturované částky na úhradu propagačních
nákladů, jednostranné slevy na základě prodaných množství,
zaváděcí poplatky atd., by se na první pohled mohly jevit jako
oprávněné, ale mohly by být i nekalé, jestliže nebyly předem
dohodnuty s dostatečnou přesností. Poctivý obchodní styk by se mohl
vyznačovat tím, že podmínky by měly být spravedlivé pro obě
strany. Každá dohoda by měla
přesně stanovit okolnosti a podrobná pravidla, na základě
kterých strany mohou, společně a na základě vyrozumění
v řádném předstihu, změnit její podmínky, včetně
postupu pro stanovení nezbytného vyrovnání za případné náklady vyplývající
z takové smluvní změny vyvolané jednou ze smluvních stran. 5.4. Nepoctivé přenesení obchodního rizika Některé praktiky by měly být
prověřovány bez ohledu na to, zda byly předem dohodnuty, či
nikoli. Významnou kategorií takových praktik je
přenesení rizika na druhou stranu, například tak, že odpovědnost
za ukradené zboží se uplatní v plném rozsahu k tíži dodavatele (náklady ze
zmenšení objemu zboží), přestože obchodník je zpravidla v lepším
postavení, aby ve svých prostorách zabránil krádeži nebo ztrátě zboží. Jakmile se však riziko krádeže přenese
na dodavatele, významně klesá motivace obchodníka k přijetí
vhodných preventivních opatření. Další praktiky v této kategorii zahrnují financování vlastní obchodní
činnosti druhé strany (např. náročné investice do nových
prodejních míst), povinnost vyrovnat ztráty vzniklé obchodnímu partnerovi nebo
významná opoždění plateb. Jiný druh nekalých obchodních praktik, který
si zaslouží pozornost, tvoří zneužívání praktik tzv. „obrácených marží“.
Tento model je součástí moderních obchodních modelů mnoha
obchodníků a spočívá ve vázání nákupu zboží na některé další
služby, které obchodníci dodavatelům fakturují (např. poplatky za
propagaci a dopravu, za služby spojené s používáním místa na regálech
atd.). Většinou jsou takové praktiky oprávněné. V některých
případech však mohou být také nepřiměřené a nekalé: v
některých právních řádech v rámci EU (např. ve Francii),
soudy rozhodly o tom, že zaváděcí poplatky by se měly považovat za oprávněné
pouze v případě, že jsou spojeny se skutečnými službami, jsou
přiměřené a jsou účtovány transparentním způsobem. Poctivý obchodní styk by se mohl
vyznačovat tím, že smluvní strany by se měly dohodnout, že každý
hospodářský subjekt nese odpovědnost za svá vlastní rizika a nepokusí
se nenáležitě přenést své riziko na ostatní strany. Smluvní strany by
se měly dohodnout na podmínkách, pokud jde o přispívání na vlastní
obchodní činnosti druhé strany a/nebo na její činnosti
propagační. Úplaty za oprávněné služby by měly odpovídat jejich
hodnotě. Také by se mohlo stanovit, že pokud se obě strany dohodly na
zaváděcích poplatcích, měly by tyto poplatky být
přiměřené riziku. Smluvní strany by však nikdy neměly požadovat
platbu za služby, které nebyly poskytnuty, nebo za zboží, které nebylo dodáno,
a nikdy by neměly požadovat platby zjevně nepřiměřené
hodnotě/nákladům poskytnuté služby. 5.5. Nepoctivé používání informací „Nepoctivé“ použití informací jednou smluvní
stranou je znakem různých nekalých obchodních praktik. I když je oprávněné, aby smluvní strana
požadovala určité informace o nabízených výrobcích, získané údaje by
neměly být použity například k vyvinutí vlastního konkurenčního
výrobku, který by slabší stranu připravil o výsledky její inovace. Komise zveřejnila studii o
hospodářských a právních aspektech souvisejících s použitím a
protiprávním přisvojením důvěrných obchodních informací a
obchodního tajemství, jakož i o souvisejících řízeních[52]. Další praktiky v této kategorii mohou zahrnovat odepření podpisu
dohody o důvěrnosti údajů nebo nedodržení důvěrnosti. Poctivý obchodní styk by se mohl
vyznačovat tím, že informace poskytnuté smluvní straně v rámci
obchodního vztahu musí být využívány poctivě (zejména v situacích, kdy
obchodní partneři jsou také částečně konkurenty). Mohlo by se také stanovit, že každá strana
dohody by měla vynaložit náležitou péči k zajištění toho,
aby informace poskytované ostatními stranami byly přesné a neklamavé. 5.6. Nepoctivé ukončení obchodního vztahu Náhlé a neodůvodněné ukončení
obchodního vztahu nebo ukončení bez přiměřené
výpovědní lhůty mohou také zakládat významný druh nekalých obchodních
praktik. I když ukončení
vztahu je součástí podnikatelského života, nemělo by být používána
jako prostředek k šikanování smluvní strany tím, že se toto rozhodnutí
odmítne odůvodnit nebo že se nedodrží přiměřená
výpovědní lhůta. Poctivý obchodní styk by se mohl
vyznačovat tím, že smluvní strany by měly zajistit spravedlivé
ukončení smluv. Smlouvy by
měly být ukončeny v souladu s rozhodným právem smlouvy,
přičemž by se straně, jíž je výpověď dávána, měla
dát s dostatečným předstihem, aby mohla získat zpět svou
investici. 5.7. Teritoriální omezení nabídky Teritoriální omezení nabídky ukládaná
některými nadnárodními dodavateli mohou bránit obchodníkům
v přeshraničních nákupech stejného zboží z centrálního
místa a v jeho distribuci do jiných členských států[53]. Významní výrobci značkového zboží, kteří mají faktickou
kontrolu na úrovni logistiky nebo velkoobchodu, nemusí mít pravděpodobně
žádný přímý zájem na snížení cen a budou sjednávat smlouvy na vnitrostátní
úrovni tak, aby cenové rozdíly zachovali. . Obchodníci v maloobchodu na druhou stranu usilují o opatření zboží
z nejlevnějších velkoobchodních prodejen nebo poboček dodavatele a vyvíjejí
tlak na výrobce tím, že uzavírají smlouvy přímo s konkurenčními
dodavateli o nabízení zboží pod značkou distributora.
Obchodníci v maloobchodu v malých členských státech
tvrdí, že když se snaží o opatřování dodávek od zahraničních
velkoobchodníků nebo dokonce přímo od dodavatelů na
konkurenceschopnějších a cenově přitažlivějších sousedních
trzích, bývají přesměrováni na pobočku příslušnou pro
uvedený konkrétní geografický trh nebo na své vnitrostátní velkoobchodníky,
kteří mají regionální smlouvy s dodavateli. Taková omezení umožňují štěpení trhu a mohou vést ke
značně rozdílným velkoobchodním cenám mezi jednotlivými zeměmi. Ve sdělení „Lepší fungování potravinového
řetězce v Evropě“ z roku 2009 Komise analyzovala rozptyl v
cenových úrovních u vybraných výrobků v rámci členských států[54]. Například v Irsku se podle informací
podaných na zasedání irského parlamentního výboru v únoru 2009 ceny
výrobků prodávaných v Irsku a ve Spojeném království mohou lišit až o
130 % a irští obchodníci v maloobchodu jsou nuceni opatřovat si
zboží na základě ceníku, který platí pro Irsko. Přestože faktory, jako jsou mzdy a sociální odvody, náklady na
energie, daně a logistika, mohou částečně vysvětlit
rozdíly spotřebitelských cen mezi jednotlivými trhy u výrobků stejné značky,
teritoriální omezení dodávek mohou mít nepříznivý dopad. Podobná studie byla provedena v roce 2012 v
Belgii[55]. Pokud nejsou opodstatněny objektivními
důvody efektivity (např. v logistice), jsou taková omezení
přeshraničního opatřování zboží způsobilá přivodit
cenovou diskriminaci na základě země usazení kupujícího. V důsledku toho jsou spotřebitelé
negativně dotčeni vyššími cenami a užším výběrem výrobků a
nemohou těžit z přístupu k lepším cenám a hladkému fungování
jednotného trhu. Technické
důvody, jichž se dovolávají dodavatelé (např. označování), mohou
být platné v některých případech, avšak nevztahují se obecně na
stejné zboží. 5.8. Společné znaky nekalých obchodních praktik Společným jmenovatelem většiny výše
uvedených nekalých obchodních praktik je převod vzniklých nákladů a
přesun podnikatelského rizika na slabší stranu. Nepřiměřený
nátlak, nemožnost provádět řádné obchodní plánování a nedostatek
jasnosti, pokud jde o skutečný obsah smlouvy, vesměs brání
optimálnímu rozhodování, vedou ke stlačování marží, což může snižovat
schopnost společností k investicím a inovacím. Otázky: 19)
Jsou ve výše uvedeném seznamu zachyceny
nejvýznamnější nekalé obchodní praktiky? Existují jiné druhy nekalých obchodních praktik? 20)
Mohlo by být účinným prostředkem k
řešení tohoto problému sestavení seznamu zakázaných nekalých obchodních
praktik? Musel by se takový
seznam pravidelně aktualizovat? Existují možná alternativní řešení? 21)
U každé z výše označených nekalých
obchodních praktik a možných odpovídajících poctivých praktik laskavě:
a) Uveďte, zda s analýzou Komise souhlasíte, či nikoli. Poskytněte případně
doplňující informace.
b) Vysvětlete, zda odvětví, v němž působíte, je
dotčenou danou nekalou obchodní praktikou.
c) Vysvětlete, zda by průřezově v různých
odvětvích mohla být uplatňována možná odpovídající poctivá praktika?
d) Vysvětlete, zda by se daná nekalá obchodní praktika měla
zakázat, nebo zda by se měla posuzovat případ od případu. 22)
Pokud jde o teritoriální omezení nabídky,
vysvětlete laskavě:
a) Co byste považovali za objektivní důvody efektivity, jež by
opodstatňovaly, aby dodavatel nedodával určitému zákazníkovi? Proč?
b) Jaké by byly výhody a nevýhody zákazu teritoriálních omezení nabídky
(ve smyslu definice uvedené výše)? Jaké praktické dopady by měl takový zákaz na budování
distribučních systémů společností v Evropě? 23)
Měly by se výše uvedené možné poctivé
praktiky zakotvit do odpovídajícího rámce na úrovni EU? Měl by takový přístup nějaké nevýhody? 24)
Pokud se domníváte, že na úrovni EU by se
mělo přijmout další opatření, mělo by se jednat o závazný
legislativní nástroj? Nebo o
nástroj nezávazný? Nebo o
samoregulační iniciativu? 6. OBECNÉ
POZNÁMKY
Otázka: 25)
Tato zelená kniha se zabývá nekalými
obchodními praktikami a poctivostí ve vztazích mezi podniky v dodavatelském
řetězci v oblasti potravinového i nepotravinového zboží. Domníváte se, že v ní byly některé
důležité otázky opomenuty nebo nedostatečně zdůrazněny?
7. DALŠÍ
KROKY Komise je odhodlána pokračovat v práci se
všemi příslušnými zúčastněnými stranami a náležitě
přihlédne ke všem příspěvkům, jež poskytnou Komisi, s cílem
zlepšit fungování a efektivitu dodavatelského řetězce mezi podniky v
oblasti potravinového i nepotravinového zboží. Všechny zúčastněné strany se
vyzývají, aby předložily své názory v reakci na výše uvedené otázky. Příspěvky by měla Komise obdržet
nejpozději do 30. dubna 2013 na následující adresu: markt-retail@ec.europa.eu. Příspěvky nemusí zahrnovat všechny
otázky vznesené v této zelené knize. Proto
uveďte prosím jasně, kterých otázek se Váš příspěvek týká. Pokud je to možné, uveďte prosím konkrétní
argumenty pro nebo proti možnostem a přístupům uvedeným v tomto
dokumentu. Na základě této zelené knihy
a odpovědí, které dostane, oznámí Komise do poloviny roku 2013
další postup. Příspěvky budou zveřejněny
na internetu. Pro získání informací
o zpracování osobních údajů a jednotlivých
příspěvků doporučujeme seznámit se s prohlášením
o ochraně soukromí připojeným k této zelené knize. [1] Eurostat, 2010. [2] Lepší fungování potravinového
řetězce v Evropě (KOM(2009) 591 ze dne 28. října 2009). [3] Eurostat, 2012. [4] Tamtéž. [5] AIM, CEJA, CELCAA, CLITRAVI, Copa
Cogeca, ERRT, EuroCommerce, Euro Coop, FoodDrinkEurope, UEAPME a UGAL. [6] AIM, CELCAA, ERRT, EuroCommerce,
Euro Coop, FoodDrinkEurope, UEAPME a UGAL. [7] Rozhodnutí Komise ze dne 19.
prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí ze dne 30. července 2010,
pokud jde o jeho použitelnost a složení fóra na vysoké úrovni pro lepší
fungování potravinového dodavatelského řetězce (2012/C 396/06),
Úř. věst. C-396/17, 21.12.2012. [8] Mezi tyto země patří
Bulharsko, Česká republika, Finsko, Francie, Německo, Irsko, Itálie,
Litva, Polsko, Portugalsko, Rumunsko, Slovinsko, Španělsko a Spojené
království. [9] ECN Report on competition law enforcement and market
monitoring activities by European competition authorities in the food sector (Zpráva ECN o prosazování právních předpisů na ochranu
hospodářské soutěže a činnosti monitoringu ze strany evropských
orgánů pro ochranu hospodářské soutěže
v potravinářském odvětví, květen 2012, s. 116-120. [10] Business Relations in the EU
clothing chain: from industry to retail and
distribution (Obchodní vztahy v oděvním
řetězci v EU: od
průmyslu po maloobchod a distribuci). Bocconi University. ESSEC
Business School. Baker &
McKenzie. 2007, s.124. [11] Business Relations in the EU
clothing chain: from industry to retail and
distribution (Obchodní vztahy v oděvním
řetězci v EU: od
průmyslu po maloobchod a distribuci), s. 126 [12] Zpráva o dohledu nad obchodním a
distribučním trhem „Na cestě k efektivnějšímu a
spravedlivějšímu vnitřnímu obchodnímu a distribučnímu trhu do
roku 2020“ (KOM(2010) 355 ze dne 5. července 2010). [13] Usnesení Evropského parlamentu o
efektivnějším a spravedlivějším maloobchodním trhu (2010/2109 (INI)
ze dne 5. července 2011. [14] Akt o jednotném trhu. Dvanáct nástrojů k podnícení růstu a
posílení důvěry „Společně pro nový růst“ (KOM(2011)
206, 13. dubna 2011). [15] Průzkum mezi členskými
státy o nekalých obchodních praktikách; Zpráva ECN o prosazování právních předpisů na ochranu hospodářské
soutěže a činnosti dozoru ze strany evropských orgánů pro
ochranu hospodářské soutěže v potravinářském odvětví,
květen 2012, s. 117; Evropský
podnikatelský konzultační panel; konzultace o směrnici 2006/114/ES o klamavé a srovnávací
reklamě. [16] Dedicated Research, AIM-CIAA
Survey on Unfair Commercial Practices in Europe (průzkum organizací
Dedicated Research a AIM-CIAA o nekalých obchodních praktikách v Evropě),
březen 2011, dostupný na adrese: http://www.dlf.no/filestore/CIAAAIMSurveyonUCP-Europe.pdf [17] Parliamentary report on the
Supplier-Retailer relationship in the Irish Grocery Market, Committee on Enterprise, Trade and Employment (parlamentní zpráva o vztazích mezi
dodavateli a obchodníky na irském trhu s potravinami a smířeným
zbožím, irský parlamentní výbor pro podnikání, obchod a zaměstnanost),
březen 2010, s. 19. [18] Competition Commission, Final
Report of the supply of groceries in the UK market investigation (Komise pro hospodářskou soutěž, Závěrečná zpráva ze
šetření o zásobování obchodů s potravinami a smíšeným zbožím za
trhu Spojeného království), 30. dubna 2008. [19] Comisión Nacional de la
Competencia, zpráva o vztazích mezi výrobci a obchodníky
v potravinářském odvětví, říjen 2011. [20] Viz poznámka pod
čarou 15. [21] To je v souladu s výsledky
průzkumu Dedicated Research týkajícího se vnímání dodavatelů, z
něhož je patrné, že nekalé obchodní praktiky měly negativní dopad na
náklady (z pohledu 83 % respondentů), prodej (z pohledu 77 %
respondentů) a inovace (z pohledu 40 % respondentů). Viz poznámka pod čarou 15. [22] SEK(2009) 1450. [23] Kilpailuviraston
Päivittäistavarakauppaa koskeva selvityksiä I/2012, s. 119. [24] Viz „The
functioning of the food supply chain and its effect on food prices in the
European Union“ (Fungování dodavatelského
řetězce v oblasti potravinového zboží a jeho dopad na ceny
potravin v Evropské unii)“, European Economy, Occasional Papers 47,
květen 2009. [25] Viz mimo jiné pro Portugalsko:
zpráva Autoridade da Concorrência o obchodních vztazích mezi velkými obchodními
skupinami a jejich dodavateli, říjen 2010. pro Spojené království: zpráva UK Competition Commission s názvem
„The supply of groceries in the UK market investigation“ (šetření o
zásobování obchodů s potravinami a smíšeným zbožím na trhu Spojeného
království), 30. dubna 2008, pro Švédsko: se Konkurrensverket, Mat och marknad
– från bonde till bord, duben 2011; pro
Španělsko: Comisión Nacional de la Competencia, Informe sobre el código de
buenas prácticas de distribución del automóvil a Informe sobre el anteproyecto
de ley de contratos de distribución, 5. října 2011; pro Finsko: Kilpailuviraston Päivittäistavarakauppaa koskeva
selvityksiä. Další studie jsou
uvedeny ve zprávě ECN, která je citována v poznámce 8. [26] 9. bod odůvodnění
nařízení (ES) č. 1/2003 výslovně rozlišuje mezi právem
hospodářské soutěže (jež zahrnuje pravidla o jednostranném chování,
jež jsou přísnější než článek 102) a zákony proti nekalým obchodnín
praktikám. [27] Tamtéž. [28] Viz zpráva Evropské sítě pro
hospodářskou soutěž, odstavec 26, viz výše poznámka pod čarou 8. [29] Buďto se tak stalo v rámci
občanského práva, například přijetím zvláštních
obchodněprávních předpisů (např. ve Francii), nebo v rámci
správního práva. [30] Např. Francie, Belgie, Itálie a Španělsko. [31] Např. Nizozemsko, Portugalsko, Slovinsko a Španělsko. [32] Kodex osvědčené obchodní praxe (1997), vypracovaný sdružením
distributorů a odvětvovou konferencí. [33] Kodex osvědčené obchodní praxe. [34] Kodex osvědčených obchodních praktik v odvětví
distribuce motorových vozidel, který podepsaly ANFAC, ANIACAM, FACONAUTO a
GANVAM dne 10. června 2011, dohoda ze dne 1. srpna 2007 mezi FIAB a ASEDAS
o doporučení osvědčených obchodních praktik ke zlepšení
řízení po celém řetězci vytváření hodnoty a na podporu
mezipodnikové spolupráce a dohoda ze dne 29. července 2011 o kodexu
chování pro obchod po celém potravinovém řetězci, v Katalánsku. [35] Kodex chování pro poctivé vztahy mezi dodavateli a kupujícími
v zemědělsko-potravinovém řetězci ze dne
20. května 2010. [36] „Groceries Supply Code of
Practices“ (GSCOP). [37] Report on competition law
enforcement and market monitoring activities by European competition
authorities in the food sector (Zpráva Evropské sítě
pro hospodářskou soutěž o vynucování právních předpisů v
oblasti hospodářské soutěže a činnostech v rámci
monitorování trhu evropskými orgány pro hospodářskou soutěž v
odvětví potravin), květen 2012, s. 118. [38] Viz zvláštní program ICN pro
kyótskou výroční konferenci. Report
on Abuse of Superior Bargaining Position (Zpráva o
zneužívání silnější vyjednávací pozice) z roku 2008. [39] Lepší fungování potravinového řetězce v
Evropě (KOM(2009) 591 ze dne 28. října 2009). Jednotný trh pro Evropu
ve 21. století, KOM(2007) 725, 20. listopadu 2007), Zpráva o dohledu nad
obchodním a distribučním trhem (viz poznámka pod čarou 11), Akt o
jednotném trhu (viz poznámka pod čarou 13). [40] Viz Zpráva o politice hospodářské soutěže za rok
2010, KOM(2011) 328 v konečném znění, odstavec 9. [41] Směrnice
2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách vůči
spotřebitelům na jednotném trhu. [42] Tamtéž, 8. bod
odůvodnění: „ … přímo chrání ekonomické zájmy spotřebitele
před nekalými obchodními praktikami vůči
spotřebitelům. […] Existují jiné obchodní praktiky, jež sice
nepoškozují spotřebitele, ale mohou poškozovat soutěžitele a
zákazníky z řad podniků.. Komise by měla pečlivě
posuzovat potřebu akce Společenství v oblasti nekalé
hospodářské soutěže nad rámec této směrnice a v případě
nutnosti vypracovat legislativní návrh zahrnující další hlediska nekalé
hospodářské soutěže.“ [43] Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006
o klamavé a srovnávací reklamě. [44] Ochrana podniků před klamavými marketingovými
praktikami a zajištění účinného prosazování práva. Revize
směrnice 2006/114/ES o klamavé a srovnávací reklamě (KOM(2012) 702). [45] Směrnice
2011/7/EU o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích. [46] Nařízení (EU) č. 261/2012, pokud jde o
smluvní vztahy v odvětví mléka a mléčných výrobků. [47] Směrnice 93/13/EHS o nepřiměřených
podmínkách ve spotřebitelských smlouvách. [48] KOM(2011) 416 v
konečném znění ze dne 13. července 2011. [49] Návrh nařízení o společné evropské právní
úpravě prodeje, KOM(2011) 635. [50] Směrnice 2002/8/ES o právní pomoci (jíž se
vytváří rámec pro získání právní pomoci v přeshraničních
sporech); směrnice 2008/52/ES o mediaci (zajišťující bezproblémovou
koordinaci mediace a soudních řízení); nařízení (ES) č. 44/2001
o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí
v občanských a obchodních věcech (kterým se stanoví, které
soudy v EU jsou věcně příslušné pro daný spor a jak se rozsudky
z jednoho členského státu uznávají a vykonávají v ostatních
členských státech – toto nařízení bylo přepracováno nařízením
(EU) č. 1215/2012, jímž se zruší celý zprostředkující postup po
uznání a výkonu rozhodnutí); nařízení (ES) č. 1896/2006 a
nařízení (ES) č. 861/2007 (jimiž se zavádějí jednotná evropská
soudní řízení pro nesporné a malé pohledávky), jakož i výše zmíněné
nařízení (ES) č. 593/2008 a nařízení (ES) č. 864/2008, jež
vytvářejí právní jistotu, pokud jde o výsledek sporů v Evropě. [51] COM(2012) 702 final. [52] http://ec.europa.eu/internal_market/iprenforcement/trade_secrets/index_en.htm#maincontentSec1 [53] Dovolujeme si upozornit, že teritoriální omezení nabídky v
této souvislosti jsou definována jako zákaz pro dodavatele prodávat dalším
prodejcům, kteří se sami snaží zásobovat od dodavatele. Za územní omezení
dodávek se nepovažuje, pokud je například distributor, kterému bylo
přiznáno výhradní území v určité zeměpisné oblasti,
chráněn před aktivního prodejem jiných distributorů v této
oblasti. [54] KOM(2009) 591 v konečném
znění. [55] SPF Economie, Etude sur les
niveaux de prix dans les supermarchés, (Studie o cenových hladinách
v supermarketech) únor 2012.