This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62010TN0035
Case T-35/10: Action brought on 29 January 2010 — Bank Melli Iran v Council
Asia T-35/10: Kanne 29.1.2010 — Bank Melli Iran v. neuvosto
Asia T-35/10: Kanne 29.1.2010 — Bank Melli Iran v. neuvosto
EUVL C 100, 17.4.2010, p. 47–48
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
17.4.2010 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 100/47 |
Kanne 29.1.2010 — Bank Melli Iran v. neuvosto
(Asia T-35/10)
2010/C 100/72
Oikeudenkäyntikieli: englanti
Asianosaiset
Kantaja: Bank Melli Iran (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja L. Delfalque)
Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
Vaatimukset
— |
Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1110/2009 liitteessä olevan 4 kohdan B osasto ja 18.11.2009 tehty neuvoston päätös on kumottava |
— |
neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 423/2007 (1) 7 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2008/475/EY (2) kumoamisesta 17.11.2009 annetun neuvoston asetuksen N:o 1110/2009 (3) osittaista kumoamista niiltä osin kuin kantaja on otettu niitä luonnollisia henkilöitä, oikeushenkilöitä, yhteisöjä ja elimiä koskevaan luetteloon, joiden omaisuus ja varat on tällä toimenpiteellä jäädytetty.
Kantaja vaatii, että liitteessä olevan 4 kohdan B osasto on kumottava kantajaa koskevilta osiltaan, ja se esittää seuraavat perusteet vaatimustensa tueksi:
|
Ensinnäkin kantaja väittää, että riidanalainen asetus ja päätös annettiin kantajan puolustautumisoikeuksia ja etenkin se oikeutta tulla kuulluksi loukaten, koska kantaja ei saanut mitään todisteita tai asiakirjoja neuvoston väitteiden tueksi. Se toteaa lisäksi, että lisäviittaukset vuoden 2008 päätökseen ovat epämääräisiä, epäselviä ja että kantajan oli mahdotonta vastata niihin, koska siltä evättiin oikeus tulla kuulluksi. |
|
Kantaja väittää myös, että vastaaja on jättänyt noudattamatta velvollisuuttaan perustella päätöksensä riittävästi. |
|
Toiseksi kantaja väittää, että neuvosto on asetuksen N:o 423/2007 15 artiklan 3 kohtaa rikkoen jättänyt ilmoittamatta riidanalaisten toimenpiteiden yksittäiset ja erityiset syyt. |
|
Kolmanneksi kantaja väittää, että vastaaja on tehnyt virheen tulkitessaan asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohtaa, koska kantajan mielestä neuvosto jätti selittämättä, miten kantajan normaali pankkitoiminta todistaa sen sitoutuneen Iraniin tai sen suoran yhteyden Iranin ydin- ja ohjustoimintaan. |
|
Lisäksi kantaja riitauttaa yleisen tuomioistuimen 14.10.2009 antaman tuomion, (4) johon kantaja on hakenut muutosta unionin tuomioistuimessa (5) ja jolla yleinen tuomioistuin hylkäsi sen vaatimuksen 23.6.2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/475/EY (6) kumoamisesta. Kantaja väittää tässä suhteessa, että yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että asetus N:o 423/2007 ja päätös 2008/475/EY oli annettu laillisesti määräenemmistöllä eikä jäsenten yksimielisellä päätöksellä. Kantajan mukaan koska asetus N:o 423/2007 on oikeudellinen perusta riidanalaisten toimenpiteiden antamiselle, edellä mainittua ajatuksenkulkua voidaan soveltaa tässä asiassa. Kantaja väittää, että neuvosto rikkoi perustamissopimuksessa, sen täytäntöönpanosta annetuissa säännöissä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP (7) 7 artiklan 2 kohdassa määrättyjä olennaisia menettelymääräyksiä. |
|
Kantaja riitauttaa vielä yleisen tuomioistuimen tuomion siltä osin kuin se katsoi, että neuvoston asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohtaan perustuva harkintavalta on itsenäistä hyläten näin Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätösten merkityksen suhteellisuusperiaatetta ja omistusoikeutta loukaten. Kantaja väittää, että tämä sama päättely soveltuu riidanalaisiin toimenpiteisiin, koska neuvosto ei ottanut huomioon mainitun turvallisuusneuvoston päätöksiä ja koska se näin rikkoi suhteellisuusperiaatetta ja omistusoikeutta. |
(1) Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 19.4.2007 annettu asetus (EY) N:o 423/2007 (EUVL 2007 L 103, s. 1)
(2) Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 23.6.2008 tehty neuvoston päätös (EUVL 2008 L 163, s. 29)
(4) Asia T-390/08, Bank Melli Iran v. neuvosto, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
(5) Asia C-548/09 P, Bank Melli Iran v. neuvosto.
(7) Neuvoston yhteinen kanta 2007/140/YUTP, hyväksytty 27 päivänä helmikuuta 2007, Irania koskevista rajoittavista toimenpiteistä (EUVL 2007 L 61, s. 49).