EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62022CN0392
Case C-392/22: Request for a preliminary ruling from the Rechtbank Den Haag, zittingsplaats’s-Hertogenbosch (Netherlands) lodged on 15 June 2022 — X v Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
Sag C-392/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Den Haag, tingstedet i ’s-Hertogenbosch (Nederlandene) den 15. juni 2022 — X mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
Sag C-392/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Den Haag, tingstedet i ’s-Hertogenbosch (Nederlandene) den 15. juni 2022 — X mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
EUT C 359 af 19.9.2022, p. 31–32
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, GA, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
19.9.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
C 359/31 |
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Den Haag, tingstedet i ’s-Hertogenbosch (Nederlandene) den 15. juni 2022 — X mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
(Sag C-392/22)
(2022/C 359/35)
Processprog: nederlandsk
Den forelæggende ret
Rechtbank Den Haag, tingstedet i ’s-Hertogenbosch
Parter i hovedsagen
Sagsøger: X
Sagsøgt: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
Præjudicielle spørgsmål
1) |
Skal Dublinforordningen (1), henset til 3., 32., og 39. betragtning hertil i forbindelse med artikel 1, 4, 18, 19 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes og anvendes således, at det mellemstatslige tillidsprincip ikke kan opdeles, således at alvorlige og strukturelle krænkelser af EU-retten, der før overførslen begås af den muligt ansvarlige medlemsstat over for tredjelandsstatsborgere, der (endnu) ikke er Dublingengangere, ubetinget er til hinder for overførsel til denne medlemsstat? |
2) |
Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, skal Dublinforordningens artikel 3, stk. 2, sammenholdt med chartrets artikel 1, 4, 18, 19 og 47 fortolkes således, at såfremt den muligt ansvarlige medlemsstat alvorligt og strukturelt krænker EU-retten, kan den overførende medlemsstat ikke efter Dublinforordningen på forhånd lægge det mellemstatslige tillidsprincip til grund, men må fjerne al tvivl med hensyn til eller godtgøre, at ansøgeren efter overførslen ikke kommer i en situation, som er i strid med chartrets artikel 4? |
3) |
Hvilke bevismidler kan sagsøgeren anføre til støtte for sine argumenter om, at Dublinforordningens artikel 3, stk. 2, er til hinder for hans overførsel, og hvilke beviskrav må der herved anlægges? Har den overførende medlemsstat, henset til henvisningen til den gældende EU-ret på asylområdet i betragtningerne til Dublinforordningen en pligt til samarbejde eller omhu, eller skal den ansvarlige medlemsstat, såfremt der er tale om alvorlige og strukturelle krænkelser af grundrettigheder over for tredjelandsstatsborgere, indhente individuelle garantier for, at ansøgerens grundrettigheder respekteres efter overførslen? Vil dette spørgsmål skulle besvares anderledes, såfremt ansøgeren er i bevisnød og ikke kan støtte sine sammenhængende og detaljerede forklaringer på dokumenter, og dette ud fra forklaringernes art heller ikke kan forventes? |
4) |
Skal spørgsmål 3) besvares anderledes, såfremt ansøgeren godtgør, at klager til myndighederne og/eller indgivelse af retsmidler i den ansvarlige medlemsstat ikke er mulig eller ikke vil være effektivt? |
(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26.6.2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne (EUT 2013, L 180, s. 31).