EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 32022D1211
Council Decision (EU) 2022/1211 of 12 July 2022 on the adoption by Croatia of the euro on 1 January 2023
Решение (ЕС) 2022/1211 на Съвета от 12 юли 2022 година за приемане на еврото от Хърватия на 1 януари 2023 г.
Решение (ЕС) 2022/1211 на Съвета от 12 юли 2022 година за приемане на еврото от Хърватия на 1 януари 2023 г.
ST/9867/2022/INIT
OB L 187, 14.7.2022, p. 31–34
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, GA, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
In force
14.7.2022 |
BG |
Официален вестник на Европейския съюз |
L 187/31 |
РЕШЕНИЕ (ЕС) 2022/1211 НА СЪВЕТА
от 12 юли 2022 година
за приемане на еврото от Хърватия на 1 януари 2023 г.
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 140, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската комисия (1),
като взе предвид доклада на Европейската централна банка (2),
като взе предвид становището на Европейския парламент (3),
като взе предвид обсъжданията в Европейския съвет,
като взе предвид препоръката на членовете на Съвета, представляващи държавите членки, чиято парична единица е еврото (4) ,
като има предвид, че:
(1) |
Третият етап на икономическия и паричен съюз (ИПС) започна на 1 януари 1999 г. На своето заседание, проведено на 3 май 1998 г. в Брюксел, Съветът в състав държавни и правителствени ръководители реши, че Белгия, Германия, Испания, Франция, Ирландия, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и Финландия са изпълнили необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 1999 г. (5). |
(2) |
С Решение 2000/427/ЕО (6) Съветът реши, че Гърция е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото, считано от 1 януари 2001 г. С Решение 2006/495/ЕО (7) Съветът реши, че Словения е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото, считано от 1 януари 2007 г. С решения 2007/503/ЕО (8) и 2007/504/ЕО (9) Съветът реши, че Кипър и Малта са изпълнили необходимите условия за приемане на еврото, считано от 1 януари 2008 г. С Решение 2008/608/ЕО (10) Съветът реши, че Словакия е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото. С Решение 2010/416/ЕС (11) Съветът реши, че Естония е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото. С Решение 2013/387/ЕС (12) Съветът реши, че Латвия е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото. С Решение 2014/509/ЕС (13) Съветът реши, че Литва е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото. |
(3) |
В съответствие с точка 1 от Протокол № 16 за някои разпоредби относно Дания, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, и в съответствие с решението, взето от държавните и правителствените ръководители в Единбург през декември 1992 г., Дания е уведомила Съвета, че няма да участва в третия етап на ИПС. Дания не е поискала започване на процедурата по член 140, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). |
(4) |
Съгласно Решение 98/317/ЕО Швеция e държава членка с дерогация по смисъла на член 139, параграф 1 ДФЕС. В съответствие с член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. (14) Чешката република, Унгария и Полша са държави членки с дерогация по смисъла на член 139, параграф 1 ДФЕС. В съответствие с член 5 от Акта за присъединяване от 2005 г. (15) България и Румъния са държави членки с дерогация по смисъла на член 139, параграф 1 ДФЕС. В съответствие с член 5 от Акта за присъединяване от 2012 г. (16) Хърватия е държава членка с дерогация по смисъла на член 139, параграф 1 ДФЕС. |
(5) |
Европейската централна банка (ЕЦБ) бе учредена на 1 юли 1998 г. Европейската парична система бе заменена с валутен механизъм, чието създаване бе договорено с Резолюция на Европейския съвет от 16 юни 1997 г. за установяването на валутен механизъм на третия етап на икономическия и паричен съюз (17). Процедурите във връзка с валутния механизъм на третия етап на икономическия и паричен съюз (ВМ II) бяха установени в Споразумението от 16 март 2006 г. между Европейската централна банка и националните централни банки на държавите членки извън еврозоната за определяне на процедурите за работа на механизма на обменните курсове в третия етап на икономическия и паричен съюз (18). |
(6) |
В член 140, параграф 2 ДФЕС се предвиждат процедурите за отмяна на дерогацията за съответните държави членки. Най-малко веднъж на всеки две години или по искане на държава членка с дерогация Комисията и ЕЦБ докладват на Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 140, параграф 1 ДФЕС. |
(7) |
Когато е необходимо, националните законодателства на държавите членки, включително устройствените закони на националните централни банки, се адаптират с цел да се гарантира съвместимост с членове 130 и 131 ДФЕС и с Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка (наричан по-долу „Уставът на ЕСЦБ и ЕЦБ“). В докладите на Комисията и ЕЦБ се съдържа подробна оценка на съвместимостта на законодателството на Хърватия с членове 130 и 131 от Договора и с Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ. |
(8) |
В съответствие с член 1 от приложения към ДФЕС Протокол № 13 относно критериите за конвергенция, изпълнението на критерия за ценова стабилност по член 140, параграф 1, първо тире ДФЕС означава, че в съответната държава членка е налице ценова стабилност и че средният темп на инфлацията за период от една година преди осъществяването на прегледа на резултатите не превишава с повече от 1,5 процентни пункта темпа на инфлация, която съществува в трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност. За целите на критерия за ценова стабилност инфлацията се измерва с хармонизирания индекс на потребителските цени (ХИПЦ), който е определен в Регламент (ЕС) 2016/792 на Европейския парламент и на Съвета (19). За да се оцени изпълнението на критерия за ценова стабилност, инфлацията в определена държава членка се измерва чрез процентното изменение в средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса спрямо средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса от предходния период. В докладите на Комисията и ЕЦБ бе използвана референтна стойност, изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на темповете на инфлация на трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност плюс 1,5 процентни пункта. За едногодишния период до края на април 2022 г. изчислената референтна стойност за инфлацията е 4,9 %, като трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност са Франция, Финландия и Гърция с темп на инфлация съответно 3,2 %, 3,3 % и 3,6 %. Оправдано е от списъка на държавите членки с най-добри резултати да бъдат изключени държавите, чиито темпове на инфлация не могат да се смятат за подходяща референтна стойност за другите държави членки. В миналото такива случаи бяха установени през 2004 г., 2010 г., 2013 г., 2014 г. и 2016 г. Понастоящем е оправдано Малта и Португалия да бъдат изключени от списъка на държавите с най-добри резултати; през април 2022 г. средните 12-месечни нива на инфлация в Малта и Португалия са съответно 2,1 % и 2,6 %, а този в еврозоната – 4,4 %. За изчисляването на референтната стойност Малта и Португалия се заменят с Финландия и Гърция — държавите членки със следващите по големина най-ниски средни темпове на инфлация. |
(9) |
В съответствие с член 2 от Протокол № 13 за изпълнението на критерия за държавната бюджетна позиция съгласно член 140, параграф 1, второ тире ДФЕС се изисква към момента на прегледа на резултатите Съветът да не е приел по отношение на съответната държава членка решение за наличието на прекомерен бюджетен дефицит в съответствие с член 126, параграф 6 ДФЕС. |
(10) |
В съответствие с член 3 от Протокол № 13 за изпълнението на критерия за участие във валутния механизъм (ВМ) на Европейската парична система, посочен в член 140, параграф 1, трето тире ДФЕС, се изисква най-малко през последните две години преди прегледа на резултатите държавата членка да е спазвала нормалните граници на отклонение, предвидени във ВМ, без да са били налице значителни отклонения. В частност през същия период държавата членка не трябва да е извършвала по своя собствена инициатива девалвация на двустранния централен курс на своята валута към еврото. От 1 януари 1999 г. с ВМ II се установява рамката за оценяване на изпълнението на критерия за валутния курс. При оценяването на изпълнението на този критерий в своите доклади Комисията и ЕЦБ са проучили двегодишния период до 18 май 2022 г. |
(11) |
В съответствие с член 4 от Протокол № 13 критерият за конвергенция на лихвените проценти съгласно член 140, параграф 1, четвърто тире ДФЕС означава за период от една година преди прегледа на резултатите дадена държава членка да е имала среден номинален дългосрочен лихвен процент, който не надвишава с повече от два процентни пункта този на най-много трите държави членки, имащи най-добри резултати в областта на ценовата стабилност. Критерият, използван за оценка на конвергенцията на лихвените проценти, е сравним лихвен процент по десетгодишни референтни държавни облигации. За да се оцени изпълнението на критерия за лихвените проценти, в докладите на Комисията и ЕЦБ е използвана референтна стойност, изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на номиналните дългосрочни лихвени проценти на трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност, плюс два процентни пункта. Референтната стойност е въз основа на дългосрочните лихвени проценти във Франция (0,3 %), Финландия (0,2 %) и Гърция (1,4 %) и в рамките на едногодишния период до април 2022 г. е била 2,6 %. |
(12) |
В съответствие с член 5 от Протокол № 13 данните, използвани при оценката на изпълнението на критериите за конвергенция, се осигуряват от Комисията. Бюджетните данни бяха осигурени от Комисията въз основа на докладите на държавите членки преди 1 април 2022 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета (20). |
(13) |
Въз основа на докладите на Комисията и ЕЦБ относно напредъка на Хърватия при изпълнението на нейните задължения за постигането на икономически и паричен съюз беше направено заключението, че законодателството на Хърватия, включително устройственият закон на националната централна банка, е съвместимо с членове 130 и 131 от Договора и с Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ. |
(14) |
Въз основа на докладите, представени от Комисията и ЕЦБ относно напредъка, постигнат от Хърватия при изпълнение на нейните задължения по отношение на постигането на икономически и паричен съюз, беше направено заключението, че по отношение на изпълнението от страна на Хърватия на критериите за конвергенция, посочени в четирите тирета на член 140, параграф 1 ДФЕС, средният темп на инфлация в Хърватия през годината до април 2022 г. е бил 4,7 %, което е под референтната стойност, и вероятно ще остане под тази стойност през следващите месеци; по отношение на Хърватия няма решение на Съвета за наличието на прекомерен бюджетен дефицит; Хърватия участва във ВМ II от 10 юли 2020 г. и през двете години, предхождащи оценката, валутният курс на куната (HRK) не е отбелязал значително отклонение и Хърватия не е девалвирала по своя собствена инициатива двустранния централен валутен курс на HRK спрямо еврото; през годината до април 2022 г. дългосрочният лихвен процент в Хърватия е бил средно 0,8 %, което е много под референтната стойност. |
(15) |
Предвид оценката на съвместимостта на законодателството и изпълнението на критериите за конвергенция и с оглед на допълнителните фактори Хърватия изпълнява необходимите условия за приемане на еврото, |
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Хърватия изпълнява необходимите условия за приемане на еврото. Дерогацията, посочена в член 5 от Акта за присъединяване от 2012 г., се отменя, считано от 1 януари 2023 г.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 12 юли 2022 година.
За Съвета
Председател
Z. STANJURA
(1) Доклад от 1 юни 2022 г. (все още непубликуван в Официален вестник).
(2) Доклад от 1 юни 2022 г. (все още непубликуван в Официален вестник).
(3) Становище от 5 юли 2022 г. (все още непубликувано в Официален вестник).
(4) ОВ C 238, 21.6.2022 г., стр. 1.
(5) Решение 98/317/ЕО на Съвета от 3 май 1998 г. в съответствие с член 109й, параграф 4 от Договора (ОВ L 139, 11.5.1998 г., стр. 30).
(6) Решение 2000/427/ЕО на Съвета от 19 юни 2000 г. съгласно член 122, параграф 2 от Договора за приемането от Гърция на единната валута на 1 януари 2001 г. (ОВ L 167, 7.7.2000 г., стр. 19).
(7) Решение 2006/495/ЕО на Съвета от 11 юли 2006 г. в съответствие с член 122, параграф 2 от Договора за приемане от Словения на единната валута на 1 януари 2007 г. (ОВ L 195, 15.7.2006 г., стр. 25).
(8) Решение 2007/503/ЕО на Съвета от 10 юли 2007 г. в съответствие с член 122, параграф 2 от Договора, относно приемането на единната валута от Кипър на 1 януари 2008 г. (ОВ L 186, 18.7.2007 г., стр. 29).
(9) Решение 2007/504/ЕО на Съвета от 10 юли 2007 г. съгласно член 122, параграф 2 от Договора относно приемането на единната валута от страна на Малта на 1 януари 2008 г. (ОВ L 186, 18.7.2007 г., стр. 32).
(10) Решение 2008/608/ЕО на Съвета от 8 юли 2008 г. в съответствие с член 122, параграф 2 от Договора относно приемането от страна на Словакия на единната валута на 1 януари 2009 г. (ОВ L 195, 24.7.2008 г., стр. 24).
(11) Решение 2010/416/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г. в съответствие с член 140, параграф 2 от Договора относно приемането на еврото от Естония от 1 януари 2011 г. (ОВ L 196, 28.7.2010 г., стр. 24).
(12) Решение 2013/387/ЕС на Съвета от 9 юли 2013 г. относно приемането на еврото от Латвия на 1 януари 2014 г. (ОВ L 195, 18.7.2013 г., стр. 24).
(13) Решение 2014/509/ЕС на Съвета от 23 юли 2014 г. относно приемането на еврото от Литва на 1 януари 2015 г. (ОВ L 228, 31.7.2014 г., стр. 29).
(14) ОВ L 236, 23.9.2003 г., стр. 33.
(15) ОВ L 157, 21.6.2005 г., стр. 203.
(16) ОВ L 112, 24.4.2012 г., стр. 21.
(17) ОВ C 236, 2.8.1997 г., стр. 5.
(18) ОВ C 73, 25.3.2006 г., стр. 21.
(19) Регламент (ЕС) 2016/792 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. за хармонизираните индекси на потребителските цени и за индекса на цените на жилищата и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета (ОВ L 135, 24.5.2016 г., стр. 11).
(20) Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета от 25 май 2009 г. за прилагане на Протокола за процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора за създаване на Европейската общност (ОВ L 145, 10.6.2009 г., стр. 1).