This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62009CN0476
Case C-476/09 P: Appeal brought on 26 November 2009 by Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa against the judgment of the Court of First Instance (Fifth Chamber, extended composition) delivered on 9 September 2009 in Joined Cases T-227/01 to T-229/01 and T-265/01, T-266/01 and T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava and Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco and Others v Commission of the European Communities
Mål C-476/09 P: Överklagande ingett den 26 november 2009 av Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa av den dom som förstainstansrätten (femte avdelningen i utökad sammansättning) meddelade den 9 september 2009 i mål T-227/01-T-229/01 och T-265/01, T-266/01 och T-207/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava och Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission
Mål C-476/09 P: Överklagande ingett den 26 november 2009 av Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa av den dom som förstainstansrätten (femte avdelningen i utökad sammansättning) meddelade den 9 september 2009 i mål T-227/01-T-229/01 och T-265/01, T-266/01 och T-207/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava och Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission
EUT C 37, 13.2.2010, p. 17–18
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
13.2.2010 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
C 37/17 |
Överklagande ingett den 26 november 2009 av Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa av den dom som förstainstansrätten (femte avdelningen i utökad sammansättning) meddelade den 9 september 2009 i mål T-227/01-T-229/01 och T-265/01, T-266/01 och T-207/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava och Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission
(Mål C-476/09 P)
2010/C 37/18
Rättegångsspråk: spanska
Parter
Klagande: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (ombud: I. Sáenz-Cortabarría Fernández och M. Morales Isasi, abogados)
Övriga parter i målet: Comunidad Autónoma del País Vasco — Goberno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Europeiska gemenskapernas kommission och Comunidad Autónoma de la Rioja
Klagandenas yrkanden
Klagandena yrkar att domstolen ska
— |
förklara att överklagandet kan tas upp till sakprövning och att det är välgrundat, |
— |
upphäva den överklagade domen, |
— |
bifalla klagandens yrkanden i första instans, närmare bestämt yrkandet om ogiltigförklaring av artikel 3 i det omtvistade beslutet, |
— |
i andra hand återförvisa målet till tribunalen och i så fall ålägga denna att tillåta den avvisade bevisningen, och |
— |
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna i första instans och i överklagandet och förplikta intervenienten, Comunidad Autónoma de la Rioja, att ersätta rättegångskostnaderna i första instans. |
Grunder och huvudargument
1. |
Förstainstansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att i det konkreta fallet bedöma att det inte förelåg exceptionella omständigheter som medförde att berättigade förväntningar hade uppstått om att den omtvistade skatteåtgärden var rättsenlig, vilket mot bakgrund av principen om skydd för berättigade förväntningar skulle ha hindrat att beslut om återkrav av stödet fattades enligt artikel 14.1 i förordning nr 659/1999 (1). Förstainstansrätten har missuppfattat de faktiska omständigheterna i målet och åsidosatt den kontradiktoriska principen. Rättspraxis avseende motivering har åsidosatts. Varken den formella skillnaden mellan den omtvistade skatteåtgärden och den åtgärd som var föremål för beslut 93/337 (2), den omständigheten att kommissionen hade kunnat motivera selektivitetskriteriet med en annan omständighet än den som anges uttryckligen i beslut 93/337, eller den förklaring om oförenlighet som anges i beslut 93/337, utgör tillräckliga rättsliga skäl för att förstainstansrätten inte ska godta förekomsten av exceptionella omständigheter som, i sig eller i kombination med andra omständigheter som sammanfaller vad gäller besluten, hindrar att kommissionen beslutar om återkrav av det stöd som avses i det ifrågasatta beslutet. Genom att fastslå att de omtvistade åtgärderna i de förenade målen T-30/01–T-32/01 och T-86/02–T-88/02 av skattetekniska skäl och skäl som rör storleken på lättnaden inte är jämförbara med den omtvistade skatteåtgärden, har förstainstansrätten missuppfattat de faktiska omständigheterna i målet, åsidosatt den kontradiktoriska principen och, därutöver, uppenbart åsidosatt fast rättspraxis avseende motivering. Förstainstansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att fastslå att kommissionens förhållningssätt till 1993 års skatteundantag, liksom till skattelättnaden enligt lag 22/1993, inte utgör en exceptionell omständighet som har kunnat ge upphov till någon form av berättigad förväntan om att den omtvistade skatteåtgärden var rättsenlig, vilket skulle ha hindrat återkrav av stödet enligt artikel 14.1 i förordning 659/1999, med hänsyn till att ett sådant återkrav skulle strida mot principen om skydd av berättigade förväntningar. |
2. |
Förstainstansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att inte iaktta rättegångsreglerna om bevisning och genom att avvisa av klaganden föreslagen bevisning, avseende företeendet av bestämda handlingar från kommissionen, vilka, mot bakgrund av de skäl som förstainstansrätten angett som skäl för att ogilla klagandens yrkanden, visat sig vara fundamentala för försvaret av klagandens intressen. Förstainstansrätten har åsidosatt rätten till en rättvis rättegång, principen om parternas likställdhet i processen och rätten till försvar. Genom att inte tillåta den föreslagna bevisningen har förstainstansrätten åsidosatt klagandens grundläggande rätt till en rättvis rättegång, eftersom den avvisade bevisning som har visat sig vara fundamental för klaganden och därigenom åsidosatte dennes rätt till försvar, med hänsyn till att klagandens yrkande ogillades av det skälet att den inte hade visat just det som skulle styrkas med den avvisade bevisningen: Om inte redan kommissionens uttryckliga slutliga ställningstagande avseende ett klagomål år 1994 rörande en i huvudsak identisk åtgärd som hade antagits 1993, vilket kommissionen avslog, utgör en exceptionell omständighet, så utgör åtminstone kommissionens handlande det, i den mån detta handlande förorsakade en berättigad förväntan om att 1993 års skatteåtgärder var rättsenliga, vilket ledde till att den omtvistade skatteåtgärden antogs år 1996. |
(1) Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget
(2) Kommissionens beslut 93/337/EEG av den 10 maj 1993, om ett system av skattestöd vid investeringar i Baskien (EGT L 134, s. 25)