EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52004PC0486
Proposal for DIRECTIVES OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL Re-casting Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions and Council Directive 93/6/EEC of 15 March 1993 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions.
Návrh SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterými se přepracovává směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí
Návrh SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterými se přepracovává směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí
/* KOM/2004/0486 konecném znení */
Návrh SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterými se přepracovává směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí /* KOM/2004/0486 konecném znení */
CS || KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ V Bruselu dne 14. 7. 2004 KOM(2004) 486
v konečném znění 2004/0155 (COD)
2004/0159 (COD)
Svazek I Návrh SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterými se přepracovává směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o
přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a
směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové
přiměřenosti investičních podniků a úvěrových
institucí (předložený Komisí)
{SEC(2004) 921} DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. OBECNÉ POZNÁMKY Jednotný finanční trh v EU bude hrát
zásadní úlohu při podpoře konkurenceschopnosti evropského
hospodářství a při snižování nákladů společností na
kapitál. V roce 2004 byla v Akčním plánu finančních služeb oznámena
směrnice o nových pravidlech kapitálové přiměřenosti pro
úvěrové instituce a investiční podniky, v souladu
s pokrokem učiněným na úrovni zemí skupiny G 10
v rámci Basilejského výboru pro bankovní dohled[1]. Na základě dohody zemí skupiny G 10
v rámci Basilejského výboru pro bankovní dohled, takzvané Basilejské
dohody (Basel I) přijaté v roce 1988, zavedlo více než 100 zemí
minimální kapitálové požadavky[2].
Bylo to zhruba ve stejné době, kdy EU přijala klíčové
směrnice (směrnici 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o
kapitálu úvěrových institucí, směrnici 89/647/EHS ze dne 18.
prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti
úvěrových institucí, konsolidované ve směrnici Evropského
parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2003 o
přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu). Tyto směrnice se zabývaly riziky
úvěrových institucí vyplývajícími z poskytování úvěrů.
Směrnice 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové
přiměřenosti investičních podniků a úvěrových
institucí rozšířila pravidla pro úvěrové riziko a tržní riziko na
investiční podniky. 1) Potřeba zlepšit evropské požadavky Stávající pravidla výrazně
přispěla k vytváření jednotného trhu a zavádění
vysokých norem obezřetnosti. Mají však několik závažných
nedostatků. 1. Hrubé odhady úvěrového rizika vedou k velice hrubému měření rizika, a proto hrozí, že
přestanou být důvěryhodné. 2. Prostor pro kapitálovou arbitráž: inovace na trzích umožnily finančním institucím provádět
účinné arbitráže v případě nesouladu mezi jejich vlastním rozložením
kapitálu na pokrytí rizik a minimálními kapitálovými požadavky. 3. Neuznává se účinné snižování rizik:
stávající směrnice přiměřeným
způsobem nepřihlížejí k technikám snižování rizik. 4. Škála rizik upravených
stávajícími směrnicemi není úplná, na některá rizika, zejména
na operační riziko, se nevztahují žádné kapitálové požadavky. 5. Orgány dohledu nejsou povinny vyhodnotit
skutečný rizikový profil úvěrových institucí,
aby se ujistily, že úvěrová instituce má k dispozici kapitál
přiměřený svému rizikovému profilu. 6. Chybí požadavek na spolupráci
orgánů dohledu: v situaci, kdy trh čím
dál tím častěji přesahuje hranice států, musejí orgány
účinně spolupracovat na dohledu nad mezinárodními skupinami za
účelem snížení administrativní zátěže. 7. Chybí dostatečné informace: stávající směrnice neusnadňují dodržování účinné
disciplíny na trhu, která by hospodářským subjektům poskytla
spolehlivé informace, na nichž by mohly zakládat svá hodnocení. 8. Nedostatečná pružnost
regulačního rámce: současnému systému
EU chybí pružnost, která by mu umožnila držet krok s rychlým vývojem finančních
trhů a zásad řízení rizik i s novými prvky nástrojů regulace a
dohledu. Co by se stalo v případě zachování
současné situace? Panuje obecná shoda, že současná situace
je neudržitelná. Kapitálové požadavky by zůstaly
nepřiměřené rizikům, čímž by se snížila účinnost
obezřetnostních pravidel a zvýšila se rizika pro spotřebitele a
finanční stabilitu. Nadále by nebyl podchycen plný rozsah rizik, která na
sebe berou některé finanční instituce. Kromě toho by se
aktivně nepodporovaly nebo neuznávaly nejnovější a
nejúčinnější techniky řízení rizik a skupiny poskytující
finanční služby, které působí ve více než jednom členském
státě, by byly i nadále nepřiměřeně zatíženy v
důsledku několika vrstev regulace a dohledu. EU by nebyla schopna
získávat odpovídající výhody z budoucích změn, protože je velice obtížné rychle
měnit její současný regulační rámec. Vzhledem k navrhovanému
celosvětovému uplatňování nové Basilejské dohody by bylo odvětví
finančních služeb v EU výrazně znevýhodněno v porovnání s
ostatními soutěžiteli. 2) Přístup této směrnice V Akčním
plánu finančních služeb, který Komise přijala v roce 1998, bylo
uvedeno, že EU potřebuje přesné a moderní obezřetnostní normy,
které budou v souladu s mezinárodními normami. Kromě toho by
měly být také přiměřené, to znamená, že by měly brát v
úvahu snížení rizik vyplývající z kontextu, v němž byla nabyta expozice,
zejména při poskytování úvěrů spotřebitelům a malým
nebo středně velkým subjektům. Měly by platit pro
úvěrové instituce i investiční podniky (stejné podmínky
hospodářské soutěže), ale měly by být také poměrné a
plně přihlížet k různorodosti finančních institucí
v EU. 2. Konzultace a hodnocení vlivu
a) Konzultace zúčastněných stran Komise zahájila konzultace se
zúčastněnými stranami v listopadu 1999. Tři komplexní
dokumenty o těchto konzultacích byly zveřejněny ve dnech 22. 11. 1999,
5. 2. 2001 a 1. 7. 2003. Dne 18. 11. 2002 se
konal podrobný strukturovaný dialog se zúčastněnými stranami. Byly
rovněž zveřejněny dokumenty o konkrétních odborných tématech
(nemovitosti a kryté dluhopisy ze dne 7. 4. 2003, očekávané a
neočekávané ztráty ze dne 26. 11. 2003, podniky kolektivního
investování ze dne 3. 2. 2004). Účastníci konzultací obecně vyslovovali
velkou podporu hlavním cílům projektu. Vítali zvýšení citlivosti
vůči rizikům vedoucí k větší finanční stabilitě a
vyjadřovali názor, že je naprosto nutné aktualizovat pravidla tak, aby
reagovala na významná zdokonalení technik měření a řízení rizik
ve finančních službách a na složitější regulační a dohledovou
praxi. Většina účastníků souhlasí s přístupem Komise, podle
něhož by se rámec EU pro oblast kapitálu měl přepracovat tak,
aby byl v souladu s novým mezinárodním rámcem, ovšem měl by se od
něj lišit, vyžadují-li to specifika EU. Méně složité instituce Zásada uplatňování
nových pravidel na všechny úvěrové instituce a poskytovatele investičních
služeb v Evropě, bez ohledu na jejich právní formu nebo komplexnost,
která mimo jiné zabrání vzniku „druhořadých“ institucí, jenž by byl
nevyhnutelný, pokud by se pravidla uplatnila jen na některé subjekty, má
širokou podporu. Je tedy vidět, že navrhovaný nový rámec je vnímán jako
rámec, který je dobře strukturován pro účely obecného používání. Pružnost nové směrnice Navrhovaný
přístup, který by měl zajistit, že nový rámec bude schopen reagovat
na inovace na trhu i v oblasti dohledu, aby odvětví finančních
služeb v EU zůstalo optimálně efektivní a konkurenceschopné, se také
setkal se stálou, širokou a silnou podporou. Zúčastněné strany
uvítaly myšlenku stanovit trvalé zásady a cíle v článcích a připojit
k nim mandát, který by umožnil zařadit podrobnější a technická ustanovení
do příloh. Postup pro změny příloh musí zaručovat plnou a
efektivní konzultaci se zúčastněnými stranami. Investiční podniky V přístupu
k investičním podnikům byly provedeny významné změny, aby
se přihlédlo k obavám vyjádřeným některými zástupci
investičních podniků, že by podléhali takovým kapitálovým
požadavkům, které jsou podle jejich názoru vhodnější pro úvěrové
instituce. Složitost Někteří
účastníci konzultací požadovali jednodušší a méně závazná pravidla.
Komise zvýšila jasnost a srozumitelnost textu. Koncepce textu bude
přitažlivá pro instituce, které hledají jednoduchá pravidla, jimiž by se
mohly řídit, i pro instituce, které si přejí postupně
přejít na složitější kapitálová pravidla. Navrhovaný nový rámec
obsahuje celou škálu různě složitých možností a přístupů. Od roku 1999 se také uskutečnilo
několik konzultací o konkrétních tématech. Návrh přihlíží k velice
podrobným a užitečným komentářům zúčastněných stran,
zejména bank a investičních podniků. b) Hodnocení vlivu Bylo provedeno rozšířené hodnocení vlivu,
aby se zjistilo, zda je nutná činnost na úrovni EU, a pokud ano, tak jaká. Basilejský
výbor zveřejnil kvantitativní studii vlivu (QIS3) na úvěrové
instituce ve 40 zemích, která hodnotila vliv nových basilejských
návrhů na minimální kapitálové požadavky pro banky. Komise mu byla
nápomocna tím, že rozšířila tuto studii na země EU, které nebyly v
Basileji zastoupeny. Studie dospěla k závěru, že nová pravidla
obecně sníží kapitálové požadavky pro úvěrové instituce v EU o
přibližně 5 % oproti současné úrovni. Kromě toho jsou u
různých přístupů výsledky v souladu s cíli, podařilo se
zejména skloubit neutrální přístup nového rámce ke kapitálovým
požadavkům s vhodnými pobídkami, které motivují instituce k
přechodu ke složitějším přístupům. Závěrem lze dodat,
že malé domácí úvěrové instituce, které přijmou jednoduchý
přístup, mohou dosáhnout mírného snížení kapitálových požadavků,
velké úvěrové instituce s mezinárodní působností, které přijmou
pokročilejší přístup, budou podléhat v podstatě
nezměněným kapitálovým požadavkům a malé, avšak specializované a
technicky vyspělé úvěrové instituce v EU, které přijmou
pokročilý přístup, mohou v porovnání s dnešní situací
dosáhnout podstatného snížení kapitálových požadavků. Je nutno poznamenat,
že hlavním zdrojem snížení kapitálových požadavků je retailové portfolio,
které se z velké části skládá z úvěrů v hodnotě méně
než 1 milion EUR poskytovaných malým a středně velkým
podnikům a z hypoték na obytné nemovitosti. Toto snížení kapitálových
požadavků pro úvěrové instituce vyvažuje zejména nový požadavek na
kapitál pro krytí operačního rizika. Komise na žádost Evropské rady vyslovenou na
zasedání v Barceloně zadala studii o důsledcích navrhovaných nových
kapitálových požadavků pro úvěrové instituce a investiční
podniky v EU[3].
Závěrečná zpráva vypracovaná společností PricewaterhouseCoopers
hovoří o příznivém dopadu (obsahuje pouze dvě výhrady, které se
týkají investičních podniků a rizikového kapitálu, k nimž Komise ve
svých návrzích přihlédla)[4].
Hlavní závěr je ten, že nový rámec kapitálových požadavků by měl
být přínosný pro EU i pro obezřetnostní regulaci v EU.
Kapitálové požadavky na úvěrové instituce v EU by se měly snížit o ±
5 % (90 miliard EUR), což by se mělo projevit ročním
zvýšením zisků o ± 10 až 12 miliard EUR. Z nových požadavků
neplynou žádné nevýhody pro menší úvěrové instituce a nic nenaznačuje,
že by zadávaly podnět k fúzím nebo konsolidacím. Rozhodnutí vztáhnout
směrnici na všechny úvěrové instituce nepřináší podnikům EU
žádné konkurenční nevýhody, stejně tak jako rozhodnutí USA použít
pouze pokročilé přístupy na přibližně 20 velkých
úvěrových institucí nepředstavuje významný konkurenční prvek.
Náklady, které budou muset úvěrové instituce v EU vynaložit na
splnění požadavků, nejsou dány pouze dohodou Basel II, většinu
z těchto investic (možná až 80 %) by úvěrové investice
stejně musely uskutečnit, přestože by tak mohly učinit
v průběhu delšího časového období. Je nutno zdůraznit,
že ve většině členských států EU nedojde k žádným
negativním dopadům na dostupnost a cenu finančních
prostředků pro malé a střední podniky („procyklické“ účinky
budou méně významné a méně škodlivé než současná pravidla).
Obavy malých a středních podniků pramení z nedostatečné znalosti
dohody Basel II. Makroekonomické účinky dohody Basel II na
hospodářství EU jsou malé, mohlo by dojít k neškodnému šoku na
straně nabídky, který by snížil náklady podniků na kapitál a zvýšil
by HDP EU o 0,07 %. Obecně lze říci, že nový kapitálový rámec
sníží zranitelnost bankovního systému tím, že zvýší informovanost o rizicích,
zlepší řízení rizik a povede k účinnějšímu rozložení kapitálu, které
by mělo mít v delším časovém horizontu pozitivní účinky na
hospodářství EU. 3. Právní základ Návrhy se zakládají na čl. 47 odst. 2
Smlouvy, což je právní základ pro přijímání opatření
Společenství založených na dotvoření vnitřního trhu
v oblasti finančních služeb. Vybraným nástrojem je směrnice,
jakožto nejvhodnější prostředek k dosažení cílů a
změně stávajících směrnic upravujících stejná odborná témata.
Ustanovení návrhů se omezují na to, co je nutné k dosažení sledovaných
cílů. 4. Poznámky k článkům Návrhy používají techniku přepracování
(interinstitucionální dohoda 2002/C 77/01), která umožňuje podstatně
změnit stávající právní předpisy bez samostatné pozměňující
směrnice. Právní předpisy EU jsou díky tomu méně složité,
přístupnější a srozumitelnější. V mnoha ustanoveních jsou provedeny
nepodstatné změny, čímž se zlepší struktura, formulace a čtivost
směrnic. A. Směrnice 2000/12/ES Článek 4: Definice Článek 4 obsahuje některé nové
definice základních pojmů, které vyjasňují jejich význam a přispívají
k jejich lepšímu pochopení. Článek 22: Stávající znění bylo přeformulováno,
aby se vyjasnily a upravily povinnosti úvěrových institucí, které se
týkají zavedení účinných interních systémů řízení rizik.
Vzhledem k tomu, že úvěrové instituce, na něž se směrnice
vztahuje, jsou různorodé, budou tyto požadavky plnit na poměrném
základě. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v
příloze V. Články 56-67: Bylo provedeno několik změn.
Přestože se neplánuje přezkum definice „kapitálu“, je nutno provést
menší změny v důsledku pozměněného přístupu
Basilejského výboru k očekávaným ztrátám („rozhodnutí z Madridu“). Články 68-75: Úvěrové instituce musí mít neustále
k dispozici přiměřený kapitál a musí oznámit jeho minimální
úroveň. Je stanoveno, jak je třeba tyto požadavky splnit, jestliže je
úvěrová instituce součástí skupiny (byla zachována stávající možnost,
kdy orgány členských států mohou upustit od některých
požadavků, byly pro ni však stanoveny podrobnější podmínky).
Výpočet požadavků byl upřesněn s ohledem na zavedení
nařízení (ES) č. 1606/2002 o mezinárodních účetních standardech. Články 76-101: Tato ustanovení nahrazují stávající požadavky
na ukazatel kapitálové přiměřenosti pro úvěrové riziko a
zavádějí dvě metody výpočtu hodnot rizikově vážené
expozice. Standardizovaný přístup (články
78-83) vychází ze stávajícího rámce, kde jsou rizikové váhy určeny přiřazením
aktiv a podrozvahových položek k omezenému počtu rizikových košů.
Citlivost vůči riziku byla zvýšena pomocí řady kategorií expozic
a rizikových košů (článek 79). Snížily se rizikové váhy na
nehypoteční retailové položky (75 %) a na hypotéky na obytné
nemovitosti (35 %). Byla zavedena riziková váha 150 % na aktiva,
která jsou 90 dní po splatnosti (100 % v případě hypoték na
obytné nemovitosti). K přiřazování rizikových vah je povoleno
používat rating ratingových agentur, je-li toto hodnocení k dispozici
(„externí rating“, články 81-83). Příslušná technická ustanovení jsou
uvedena v příloze VI. Přístup založený na interním ratingu
(IRB, články 84-89) umožňuje úvěrovým institucím, aby používaly
své vlastní odhady rizikových parametrů přítomných v jejich
různých expozicích vůči úvěrovému riziku. Tyto parametry
tvoří vstupy do povinného výpočtu, který byl navržen tak, aby
poskytoval 99,9% úroveň jistoty. Základní přístup umožňuje
úvěrovým institucím, aby zároveň používaly vlastní odhady
pravděpodobnosti selhání a, pro ostatní složky rizika, hodnoty stanovené v
předpisech. V případě pokročilého přístupu mohou
úvěrové instituce využívat své vlastní odhady ztrát a expozice v
důsledku selhání. Úvěrové instituce mohou při odhadech hodnot
rizikových parametrů použít seskupené údaje. To umožní malým úvěrovým
institucím používat k výpočtu kapitálových požadavků
rizikově citlivější přístup. Navrhovaná přechodná pravidla
(článek 85) pro přístup založený na interním ratingu jsou
dostatečně pružná, aby úvěrovým institucím umožnila během přiměřeného
časového období převést různé obchodní linie a kategorie expozic
do základního nebo pokročilého přístupu založeného na interním
ratingu. U méně významných kategorií expozic a obchodních linií je povoleno
„částečné“ uplatňování přístupu (kapitálové požadavky lze
vypočítat podle standardizovaného přístupu, i když úvěrová
instituce používá pro ostatní kategorie expozic přístup založený na
interním ratingu). Navrhovaný rámec EU uznává, že pro malé úvěrové instituce
by požadavek na vytvoření systému hodnocení některých protistran mohl
představovat velkou zátěž. Stálé částečné využívání
různých přístupů pro tyto kategorie expozic se proto navrhuje
dokonce i v případech, kdy jsou expozice úvěrových institucí
vůči takovým protistranám významné (článek 89). Příslušná technická ustanovení týkající
se přístupu založeného na interním ratingu jsou obsažena
v příloze VI. Články 90-93: Tato pravidla se zabývají společnými
tématy v oblasti technik snižování úvěrového rizika a konzistentně upravují
společná podkladová rizika a ekonomické účinky. Uznávají širší škálu poskytovatelů
zajištění a záruk / úvěrových derivátů než dosud. Základní
přístup založený na interním ratingu obsahuje z obezřetnostního
hlediska vhodnou úroveň uznávání finančních pohledávek a fyzického
zajištění. Úvěrové instituce mají k dispozici alternativní metodiky,
které jim umožní vybrat si mezi různě složitými metodami (jednoduchá
metoda se zakládá na jednoduchém přístupu substituce rizikových vah, komplexní
metoda zahrnuje použití koeficientu volatility na hodnotu obdrženého zajištění).
Pro výpočet koeficientu volatility jsou k dispozici více či
méně složité přístupy (jednoduchý „dohledový“ přístup, kde jsou
hodnoty referenčních koeficientů volatility stanoveny v tabulce,
nebo rizikově citlivější přístup založený na „vlastních
odhadech“). Příslušná technická ustanovení jsou obsažena
v příloze VIII. Články 94-101: Tyto články poprvé zavádějí
harmonizovaný soubor pravidel pro kapitálové požadavky v oblasti
sekuritizačních činností a investic. Tím výrazně zdokonalují
rámec kapitálových požadavků, který úvěrovým institucím umožní
využívat výhod, které z těchto činností mohou vyplynout, pokud
jde o financování, řízení rozvahy atd. Navíc sníží rozsah, v němž lze
sekuritizaci pokládat za nástroj kapitálové arbitráže. Příslušná technická
ustanovení jsou obsažena v příloze IX. Články 102-105: Tato ustanovení zavádějí požadavky,
jejichž cílem je zohledňovat operační riziko, jemuž jsou úvěrové
instituce vystaveny. K dispozici jsou tři různé metody. Jednoduchý
přístup (článek 103) je založen na jednom ukazateli příjmu
(přístup základního ukazatele - BIA). Tento přístup upravuje
vytváření kapitálové rezervy na krytí operačního rizika, aniž by od
úvěrových institucí vyžadoval zavedení technicky vyspělých a
nákladných informačních systémů o jejich expozici vůči
riziku. Přesnější přístup založený na obchodních liniích
(standardizovaný přístup - STA) (článek 104) je citlivější
vůči riziku, protože požadavek na kapitál na krytí operačního
rizika se liší podle relativních rizik různých obchodních linií. Tento
přístup bude pravděpodobně přitažlivý pro velký počet
malých / méně komplexních úvěrových institucí. Složitější metody
(pokročilé přístupy k měření - AMA) (článek 105) samy
měří operační riziko, ovšem vyžadují náročnější normy
řízení rizika. Předpokládá se, že tyto pokročilé přístupy k
měření postupně zavedou hlavně velké úvěrové instituce
působící na mezinárodní úrovni a menší specializované
úvěrové instituce, které pro své hlavní činnosti vyvinuly
pokročilé systémy sledování rizik. Příslušná technická ustanovení
jsou obsažena v příloze X. Články 106-119: V těchto článcích bylo provedeno
několik změn, aby bylo dosaženo souladu mezi kapitálovými požadavky a
pravidly velké angažovanosti, zejména s ohledem na rozšířené uznávání
technik snižování úvěrového rizika. Články 123-124: Tyto články odpovídají druhému
„pilíři“ dohody Basilejského výboru. Článek 51A vyžaduje, aby
úvěrové instituce zavedly interní postupy, které jim umožní
měřit a řídit rizika a stanovit výši „vnitřně
stanoveného kapitálu“, kterou samy považují za přiměřenou ke
krytí daných rizik. Od příslušných orgánů se vyžaduje (článek
124), aby přezkoumaly, zda úvěrové instituce plní různé právní
závazky v oblasti organizace a kontroly rizik, a aby vyhodnotily rizika, kterým
jsou úvěrové instituce vystaveny. Orgány dohledu na základě tohoto
hodnocení rozhodnou o existenci případných slabých stránek na úrovni
kontrol nebo držení kapitálu. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena
v příloze XIII. Články 125-143: V EU se stále více rozvíjí
přeshraniční obchod a sílí tendence centralizovat řízení rizik v
rámci nadnárodních skupin. Je proto nutné, aby se zlepšila koordinace a
spolupráce mezi vnitrostátními orgány dohledu v EU. Musí se dále rozvíjet
stávající, dobře zavedená úloha orgánu dohledu na konsolidovaném
základě. Článek 136 poskytuje orgánům dohledu minimální
harmonizovaný soubor pravomocí, díky nimž budu moci vyžadovat od úvěrových
institucí nápravu jakéhokoli porušení požadavků směrnice. Článek 144: Byl stanoven soubor minimálních požadavků
na zveřejňování informací příslušnými orgány členských
států, aby se posílilo sbližování způsobů, kterými směrnici
uplatňují, a aby se do uplatňování směrnice vnesla
transparentnost. Články 145-149: Tato ustanovení odpovídají „třetímu“
pilíři nové dohody Basilejského výboru. Skutečnost, že úvěrové
instituce budou zveřejňovat informace pro hospodářské subjekty,
posílí spolehlivost a stabilitu finančního systému, zaručí stejné
podmínky hospodářské soutěže a zároveň bude brán ohled na
citlivost některých informací. Článek 147 vyžaduje, aby většina
úvěrových institucí zveřejňovala určité informace alespoň
jednou ročně, podle některých kritérií může být nutné
zveřejňovat informace i častěji. Příslušná technická
ustanovení jsou obsažena v příloze XII. Článek 150: Směrnice musí držet krok s vývojem na
trhu. Nezbytného stupně pružnosti je dosaženo rozdělením pravidel na
základní a technická (uvedená zejména v přílohách směrnice), která
se možná budou muset pozměnit v krátkodobém či střednědobém
horizontu. Článek 150 připojuje k oblastem uvedeným ve
směrnici 2000/12/ES (předložené v roce 1989) nové technické oblasti a
navrhuje, aby se nové technické přílohy mohly měnit stejně
rychlým postupem. B. Směrnice 93/6/EHS o
kapitálové přiměřenosti investičních podniků a
úvěrových institucí Článek 2: Oblast působnosti Článek 2 upřesňuje, jak se
požadavky uplatní na jednotlivé investiční podniky, skupiny
investičních podniků a smíšené skupiny. Článek 3: Definice Tento článek obsahuje několik nových
a pozměněných definic základních pojmů, které vyjasňují
jejich význam a přispívají k jejich lepšímu pochopení. Článek 11: Zacházení s obchodním
portfoliem Definice „obchodního portfolia“ je
upřesněna, aby se zvýšila jistota týkající se platných kapitálových
požadavků a aby se omezila možná arbitráž ohledně hranice mezi
„bankovním portfoliem“ a „obchodním portfoliem. Příslušná technická ustanovení
jsou obsažena v příloze VII. Články 18 a 20: Článek 18 stanoví minimální kapitálové
požadavky na krytí tržního rizika pro úvěrové instituce a investiční
podniky. Nově upravuje zacházení s pozicemi v podnicích kolektivního
investování, úvěrové deriváty a řadu dalších prvků
zaměřených na zvýšení citlivosti vůči riziku.
Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v přílohách I až VII.
Článek 20 rozšiřuje na investiční podniky pravidla týkající se
kapitálových požadavků na krytí úvěrového a operačního rizika
stanovená ve směrnici 2000/12, v jejich nynější podobě. Mezi
nové prvky úvěrového rizika patří zacházení s úvěrovými
deriváty a pozměněné měření expozice repo obchodů a
financování cenných papírů / komodit. U operačního rizika byly
provedeny významné změny s cílem přihlédnout ke zvláštním
charakteristikám odvětví investičních podniků, zároveň byla
investičním podnikům spadajícím do kategorie nízkého rizika,
středního rizika nebo středního/vysokého rizika ponechána možnost
nadále používat požadavky založené na výdajích. Článek 28: Velká angažovanost Kromě několika změn velké
angažovanosti v případě transakcí souvisejících s obchodním
portfoliem je zachována současná situace, kdy se na úvěrové instituce
a investiční podniky vztahují stejná pravidla. Novým prvkem je
pozměněné měření expozice repo obchodů a financování
cenných papírů / komodit. Příslušná technická ustanovení jsou
obsažena v příloze VI. Článek 33: Hodnocení pozic pro
účely plnění oznamovací povinnosti Tento článek zavádí větší požadavky
na hodnocení pozic obchodního portfolia s cílem zaručit obezřetnostní
stabilitu v širším kontextu pravidel, která stanoví denní hodnocení pozic
obchodního portfolia. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v
příloze VII. Článek 22: Konsolidované požadavky Je zachována možnost, aby příslušné
orgány upustily od uplatnění konsolidovaných požadavků u skupin,
které se skládají z investičních podniků, ovšem je
podmíněna splněním většího počtu obezřetnostních
podmínek. Článek 34: Řízení rizik a
hodnocení kapitálu Článek 34 rozšiřuje na
investiční podniky povinnost, která platí pro úvěrové instituce
(článek 17 směrnice 2000/12), zavést účinné interní
systémy řízení rizik. S ohledem na různorodost dotčených
institucí se tyto požadavky budou plnit na poměrném základě. Tento
článek rozšiřuje na investiční podniky také požadavek z
článku 51A směrnice 2000/12, podle něhož musejí mít interní
postupy pro měření a řízení rizik, jimž jsou vystaveny, a pro
stanovení kapitálu („vnitřně stanoveného“ kapitálu), který považují
za dostatečný na pokrytí těchto rizik. Tato ustanovení doplňují
požadavky na řízení rizik u investičních podniků, které jsou již
obsaženy ve směrnici 2004/39/ES. Článek 37: Dohled Tento článek uplatňuje pravidla
stanovená ve směrnici 2000/12 obdobně na investiční podniky. Článek 42 Stejně jako směrnice 200/12 i
směrnice 93/6 musí reagovat na vývoj na trhu. Nezbytného stupně
pružnosti je dosaženo rozdělením pravidel na základní a technická (uvedená
zejména v přílohách), která se možná budou muset pozměnit v krátkodobém
nebo střednědobém horizontu. Mělo by být možné měnit
technické přílohy rychlým postupem. Vzhledem k tomu, že se v
nadcházejících letech očekává značný vývoj regulační praxe, je
do tohoto článku zahrnuto ustanovení o přezkumu zacházení s riziky vůči
protistraně. ê2000/12/ES 2004/0155 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY o přístupu k činnosti
úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracování) ònový (Text s významem pro EHP) ê 2000/12/ES (přizpůsobený) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského
společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí
větu této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, s ohledem na stanovisko Hospodářského a
sociálního výboru[5], v souladu s postupem stanoveným v článku
251 Smlouvy[6], vzhledem k těmto
důvodům: ê 2000/12/ES
bod odůvodnění 1 (přizpůsobený) (1)
Směrnice Rady 73/183/EHS
ze dne 28. června 1973 o odstranění omezení svobody usazování a
volného pohybu služeb pro samostatnou činnost bank a jiných
finančních institucí[7],
první směrnice Rady 77/780/EHS ze dne 12. prosince 1977 o koordinaci
právních a správních předpisů týkajících se přístupu k
činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu[8],
směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových
institucí[9],
druhá směrnice Rady 89/646/EHS ze dne 15. prosince 1989 o koordinaci
právních a správních předpisů týkajících se přístupu k
činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu[10],
směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové
přiměřenosti úvěrových institucí[11],
směrnice Rady 92/30/EHS ze dne 6. dubna 1992 o dohledu nad úvěrovými
institucemi na konsolidovaném základě[12] a
směrnice Rady 92/121/EHS ze dne 21. prosince 1992 o sledování a kontrole
velké úvěrové angažovanosti úvěrových institucí[13]
byly vícekrát podstatně změněny. Je proto třeba z
důvodů jasnosti a racionality přistoupit ke kodifikaci
těchto směrnic a spojit je do jediného textu. Ö Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o
přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejím výkonu[14] byla několikrát
podstatně změněna. Protože je třeba učinit další
změny, měla by být v zájmu jasnosti přepracována. Õ ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 2 (přizpůsobený) Podle Smlouvy je
zakázáno jakékoli diskriminační zacházení v oblasti usazování a
poskytování služeb, jež by se zakládalo na státní příslušnosti nebo na
skutečnosti, že podnik není usazen v členském státě, kde jsou
dané služby poskytovány. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 3 (2)
K usnadnění přístupu k činnosti
úvěrových institucí a jejího výkonu je nutno odstranit nejrušivější
rozdíly mezi právními předpisy členských států, které upravují
právní postavení těchto institucí. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 4 (přizpůsobený) (3)
Tato směrnice je z hlediska svobody usazování
i z hlediska volného pohybu služeb v bankovnictví základním nástrojem pro
dosažení společného vnitřního trhu,
jak bylo rozhodnuto Jednotným evropským aktem a
naplánováno v Bílé knize Komise. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 5 (přizpůsobený) (4)
Z důvodů ochrany úspor i k vytvoření
rovných podmínek hospodářské soutěže mezi úvěrovými institucemi
se musí koordinační opatření týkající se úvěrových institucí
vztahovat na všechny tyto instituce. Je však nutné
Ö Mělo by se
však Õ náležitě
přihlížet k objektivním rozdílům v jejich právním postavení a k
jejich úkolům, jak je stanoví vnitrostátní právní předpisy. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 6 (přizpůsobený) (5)
Proto musí by měla být oblast působnosti
těchto opatření co nejširší, aby se vztahovala na všechny instituce,
jejichž činnost spočívá v přijímání splatných peněžních
prostředků od veřejnosti ve formě vkladů i v jiných
formách, jako je soustavné vydávání dluhopisů a obdobných cenných
papírů a poskytování úvěru na vlastní účet. Je nutné Ö Měly by
se Õ stanovit výjimky pro
některé úvěrové instituce, na něž se tato směrnice
nemůže vztahovat. Tato směrnice se nedotýká
Ö by se
neměla dotýkat Õ použití
vnitrostátních právních předpisů, které stanoví zvláštní
doplňková povolení umožňující úvěrovým institucím vykonávat
určité činnosti nebo provozovat určité druhy operací. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 7 (přizpůsobený) (6)
Účelem přijatého
přístupu je dosáhnout Ö Je vhodné
provést Õ pouze nezbytnou
základní harmonizaci, dostatečnou k zajištění vzájemného uznávání
povolení a systémů obezřetnostního dohledu, což umožní vydávat
jednotné povolení pro celé Společenství a uplatňovat zásadu, že
obezřetnostní dohled vykonává domovský členský stát. Na požadavek,
aby byl předložen obchodní plán, je tudíž třeba pohlížet pouze jako
na prvek umožňující příslušným orgánům rozhodovat na
základě přesnějších informací vycházejících z objektivních
hledisek. Přesto je Ö by měla
být Õ možná jistá pružnost
v požadavcích na právní formu úvěrových institucí, a
Ö co se
týče Õ ochrany názvů
bank. ònový (7)
Protože cíle navrhované
akce nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských
států, a proto, z důvodu rozsahu či účinků akce, jej
může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství
přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v
článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality, jak je
stanovena v uvedeném článku, se tato směrnice omezuje na minimum,
které je nutné k dosažení uvedených cílů, a nepřekračuje rámec
toho, co je pro daný účel nezbytné. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 8 (přizpůsobený) (8)
Úvěrové instituce musí podléhat rovnocenným
finančním požadavkům, aby byly zajištěny rovnocenné záruky pro
vkladatele a rovnocenné podmínky hospodářské soutěže pro srovnatelné
skupiny úvěrových institucí. Až do další koordinace je třeba stanovit
vhodné strukturální ukazatele, které Ö což Õ umožní v rámci
spolupráce mezi vnitrostátními orgány sledovat postavení srovnatelných druhů
úvěrových institucí jednotnými metodami. Tento postup by měl
přispět k postupnému sbližování soustav ukazatelů stanovených a
uplatňovaných v členských státech. Je nicméně nutné rozlišovat mezi ukazateli zaměřenými ukazatele zaměřené na zajištění
řádného řízení úvěrových institucí od ukazatelů stanovených
pro účely hospodářské a měnové politiky. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 9 (přizpůsobený) ðnový (9)
Zásada vzájemného uznávání a zásada kontroly
domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány každého
členského státu nevydaly povolení nebo je odňaly v případech,
kdy z okolností, např. z obchodního plánu, z rozmístění Ö činností Õ nebo ze
skutečně provozované činnosti, zřetelně vyplývá, že si
úvěrová instituce zvolila právo jednoho členského státu s úmyslem
vyhnout se přísnějším normám jiného členského státu, na jehož
území hodlá provozovat nebo provozuje převážnou část své
činnosti. Úvěrová instituce, která je právnickou osobou, musí Ö by
měla Õ být povolena v
členském státě, ve kterém má sídlo. Úvěrová instituce, která
není právnickou osobou, musí Ö by
měla Õ mít své
skutečné sídlo v členském státě, ve kterém byla povolena.
Členské státy musí Ö by
měly Õ dále vyžadovat, aby
se skutečné sídlo úvěrové instituce vždy nalézalo v jejím domovském
členském státě a aby tam skutečně vykonávala vykonávalo
činnost. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 10 (přizpůsobený) (10)
Příslušné orgány by neměly povolit
nebo zachovat povolení úvěrové instituci, mohou-li jim úzká propojení mezi
úvěrovou institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit
účinně vykonávat jejich dohlížecí funkce. Již povolené úvěrové
instituce jsou Ö by
měly Õ rovněž povinny uspokojit příslušné orgány v tomto
směru. Definice „úzkého propojení“ v této
směrnici sestává pouze z minimálních kritérií. Nebrání členským
státům, aby ji uplatnily také na jiné situace, než které výslovně
uvádí. Samotná skutečnost nabytí významného podílu na základním kapitálu
určité společnosti nepředstavuje účast, k níž se
přihlíží ve smyslu pojmu „úzkého propojení“, pokud byl tento podíl nabyt
pouze jako dočasná investice, aniž by umožňoval ovlivňovat
strukturu nebo finanční politiku úvěrové instituce. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 11 (přizpůsobený) (11)
Odkaz na účinný výkon dohlížecích funkcí
orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který je
třeba vykonávat nad úvěrovými institucemi, pokud to stanoví právní
předpisy Společenství. V těchto případech musí mít Ö by Õ orgány, kterým se
podává žádost o povolení, Ö měly
mít Õ možnost určit,
které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad danou úvěrovou
institucí na konsolidovaném základě. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 12 (přizpůsobený) Domovský členský
stát může pro instituce, které povolily jeho příslušné orgány,
stanovit pravidla přísnější než pravidla uvedená v čl. 5 odst. 1
prvním pododstavci a odstavci 2 a v článcích 7, 16, 30 a 51. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 13 (přizpůsobený) Zrušení nutnosti
povolení pro pobočky úvěrových institucí Společenství s sebou
nezbytně nese zrušení poskytování kapitálu. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 14 (přizpůsobený) (12)
Zvolený přístup
umožňuje Úvěrové instituce povolené v
domovském členském státě na základě
vzájemného uznávání Ö by měly
být oprávněny Õ provozovat v celém
Společenství některé nebo všechny činnosti uvedené v seznamu v
příloze I tím způsobem, že zřídí pobočky nebo poskytují
služby. Na provozování činností, jež nejsou uvedeny
v seznamu, se vztahují obecná ustanovení Smlouvy o svobodě usazování a
volném pohybu služeb. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 15 (přizpůsobený) (13)
Je nicméně vhodné
rozšířit vzájemné uznání na činnosti uvedené v seznamu příloze I,
pokud jsou provozovány finanční institucí, jež je dceřiným podnikem
úvěrové instituce, pokud se na tento dceřiný podnik vztahuje
konsolidovaný dohled nad jeho mateřským podnikem a pokud splňuje
určité přísné podmínky. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 16 (přizpůsobený) (14)
U podniků
institucí, které nebyly ve svém domovském
členském státě povoleny jako úvěrové instituce, a u
činností neuvedených v seznamu
příloze I může Ö by měl
mít Õ hostitelský
členský stát v souvislosti s výkonem práva usazování a volného pohybu
služeb Ö možnost Õ vyžadovat dodržení
zvláštních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, jsou-li
tyto předpisy slučitelné s právem Společenství a
odůvodněny obecným zájmem a nepodléhají-li tyto úvěrové instituce nebo činnosti
srovnatelným pravidlům obsaženým v právních předpisech svých
domovských členských států. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 17 (přizpůsobený) (15)
Členské státy musí
Ö by
měly Õ zajistit, aby
činnosti, jež jsou předmětem vzájemného uznávání, bylo možno bez
překážek provozovat stejným způsobem jako v domovském členském
státě, nejsou-li v rozporu s právními předpisy hostitelského
členského státu na ochranu obecného zájmu. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 18 (přizpůsobený) Existuje nezbytný vztah
mezi účelem této směrnice a liberalizací pohybu kapitálu,
uskutečňovanou na základě jiných právních předpisů
Společenství. Opatření týkající se liberalizace bankovních
činností musí být v každém případě v souladu s opatřeními
pro liberalizaci pohybu kapitálu. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 19 (přizpůsobený) (16)
Předpisy upravující činnost
poboček úvěrových institucí se skutečným
sídlem mimo Společenství by si měly odpovídat ve všech členských
státech. Je důležité zajistit, aby tyto předpisy nebyly
příznivější než ty, jež se vztahují na pobočky podniků institucí
z jiného členského státu. Mělo by být
stanoveno, že Společenství může Ö by mělo
mít možnost Õ uzavírat dohody se
třetími zeměmi o použití ustanovení, která na
základě vzájemnosti poskytnou pobočkám stejné zacházení na
jeho území. Na pobočky úvěrových institucí, které mají sídlo mimo
Společenství, se nevztahuje Ö by se
neměl vztahovat Õ volný pohyb služeb
podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy ani svoboda usazování v jiných
členských státech než těch, kde jsou usazeny. Žádosti
o povolení dceřiného podniku nebo o nabytí účasti podávané podnikem,
který se řídí právem třetí země, se vyřizují postupem,
jehož účelem je zajistit, aby se úvěrovým institucím Společenství
dostalo v dané třetí zemi zacházení na zásadě vzájemnosti. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 20 (přizpůsobený) Povolení, která
úvěrovým institucím vydají příslušné vnitrostátní orgány, budou mít
platnost v celém Společenství podle této směrnice a nikoliv
vnitrostátní jako dosud. Tím pozbudou účinku dosavadní doložky o
vzájemnosti. Z toho důvodu je třeba zavést pružný postup, aby bylo
možno hodnotit vzájemnost v rámci Společenství. Společenství hodlá
mít své finanční trhy otevřeny ostatnímu světu, a proto není
účelem tohoto postupu uzavřít finanční trhy Společenství,
ale spíše rozšířit liberalizaci celosvětových finančních
trhů v jiných třetích zemích. Za tímto účelem stanoví tato
směrnice postupy pro jednání s třetími zeměmi a, jako krajní
východisko, možnost přijmout opatření k pozastavení přijímání
nových žádostí o povolení nebo k omezení nových povolení. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 21 (přizpůsobený) (17)
Je žádoucí, aby bylo na základě vzájemnosti
dosaženo dohody mMezi
Společenstvím a třetími zeměmi by
mělo být na základě vzájemnosti dosaženo dohody o
umožnění praktického výkonu dohledu na konsolidovaném základě v co
nejrozsáhlejší zeměpisné oblasti. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 22 (přizpůsobený) (18)
Odpovědnost za dohled nad finančním
zdravím úvěrových institucí a zvláště nad jejich platební schopností spočívá Ö by měla
spočívat Õ na příslušných orgánech jejich domovských
členských státech. Příslušné orgány hostitelského členského
státu si ponechají odpovědnost
Ö by měly
nést odpovědnost Õ za dohled nad
likviditou Ö poboček Õ a měnovou politikou Ö měnovými
politikami Õ . Dohled nad tržními
riziky musí Ö by
měl Õ být
předmětem úzké spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského
a domovského členského státu. ê 2000/12/ES body
odůvodnění 23 a 24 (přizpůsobený) ðnový (19)
Plynulé Hladké fungování vnitřního
bankovního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou
spolupráci ð a významné posílení konvergence
regulačních a dohlížecích postupů ï mezi příslušnými orgány členských států. Pokud se jedná o Ö Zejména za
tímto účelem by se mělo Õ posuzování otázek
týkajících se jednotlivých úvěrových institucí ð a vzájemná výměna informací
uskutečňovat v Evropském výboru orgánů bankovního dohledu zřízeném
rozhodnutím Komise 2004/5/ES [15] .ï zůstává nejvhodnějším fórem
kontaktní skupina vytvořená orgány bankovního dohledu. Tato skupina je vhodným orgánem pro vzájemnou výměnu
informací podle článku 28. Vzájemná výměna informací nicméně nenahrazuje Ö by v žádném
případě neměla nahradit Õ dvoustrannou
spolupráci. podle článku 28. Příslušné
orgány hostitelského členského státu Ö hostitelských
členských států Õ mohou Ö by měly
mít možnost Õ , aniž tím je dotčena
jejich vlastní kontrolní pravomoc, na základě podnětu
příslušných orgánů domovského členského státu nebo v naléhavých
případech z vlastního podnětu ověřovat, zda je činnost
úvěrové instituce na území domovského
členského státu usazené na jejich
území vykonávána v souladu s právními předpisy a se zásadami
řádných správních a účetních postupů a přiměřené
vnitřní kontroly. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 25 (přizpůsobený) (20)
Je vhodné umožnit výměnu informací mezi
příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež ze své funkce pomáhají
posilovat stabilitu finančního systému. Pro zachování důvěrnosti
sdělovaných informací musí Ö by
měl Õ být přísně
vymezen okruh jejich příjemců. ê 2000/12/ES body
odůvodnění 26 a 27 (přizpůsobený) (21)
Některá protiprávní jednání, jako např.
podvody a zneužívání vnitřních informací, mohou ovlivnit stabilitu i
integritu finančního systému také v případech, kdy se jedná o jiné podniky instituce
než úvěrové instituce. Je nutné stanovit podmínky, na jejichž základě
je uvedená výměna informací Ö v takových
případech Õ přípustná. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 28 (přizpůsobený) (22)
Je-li stanoveno, že informace lze poskytnout pouze
s výslovným souhlasem příslušných orgánů, mohou
Ö měly
by Õ tyto orgány Ö mít
možnost Õ případně
podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 29 (23)
Měla by být rovněž schválena výměna
informací mezi příslušnými orgány na straně jedné a centrálními
bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové
úřady, případně dalšími veřejnými orgány
pověřenými dohledem nad platebními systémy na straně druhé. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 30 (přizpůsobený) (24)
Za účelem posílení obezřetnostního dohledu nad úvěrovými
institucemi a ochrany klientů úvěrových institucí by mělo být stanoveno, že
auditor má Ö by auditoři
měli mít Õ povinnost bezodkladně
informovat příslušné orgány ve všech případech, které stanoví tato směrnice, o určitých
skutečnostech, jež zjistí Ö kdy Õ při výkonu své
činnosti Ö zjistí
určité skutečnosti Õ , a které mohou mít vážný dopad na finanční situaci
nebo na řídicí a účetní organizaci úvěrové instituce. S ohledem na sledovaný cíl je žádoucí, aby Ö Z téhož
důvodu by Õ členské státy stanovily Ö měly také
stanovit Õ , že by se tato povinnost měla
vztahovat Ö vztahuje Õ na všechny
případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své
činnosti v podniku, který má úzká propojení s některou úvěrovou
institucí. Povinnost auditorů oznamovat příslušným orgánům,
je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se
úvěrové instituce, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném
než finančním podniku, Ö by Õ sama o sobě nemění Ö neměla
měnit Õ povahu jejich
činnosti v daném podniku ani způsob, kterým musí své úkoly v tomto
podniku vykonávat. ê 2000/12/ES body
odůvodnění 31 až 35 (přizpůsobený) Společné základní
normy pro kapitál úvěrových institucí jsou klíčovým prvkem
vytvoření vnitřního trhu v oblasti bankovnictví, poněvadž
kapitál zajišťuje kontinuitu činnosti úvěrových institucí a
ochranu úspor. Tato harmonizace posílí dohled nad úvěrovými institucemi a
přispěje k další koordinaci v bankovnictví. Tyto normy se musí
vztahovat na všechny úvěrové instituce povolené ve Společenství. Kapitál úvěrové
instituce může sloužit k absorpci ztrát, jež nejsou kryty
dostatečnými zisky. Kapitál také slouží příslušným orgánům jako
důležité kritérium, zvláště pro hodnocení platební schopnosti
úvěrových institucí a pro jiné účely dohledu. Na vnitřním trhu v
oblasti bankovnictví mezi sebou úvěrové instituce přímo soutěží,
a proto musí být definice a normy týkající se kapitálu jednotné. Proto
nesmějí být kritéria pro stanovení skladby kapitálu ponechána
výhradně na vůli členských států. Přijetí
společných základních norem nejlépe poslouží zájmům
Společenství, neboť zabrání narušením hospodářské soutěže a
posílí bankovní soustavu Společenství. Definice kapitálu
stanovená v této směrnici určuje nejvyšší možný počet položek a
kvalifikujících částek, ponechávajíc každému členskému státu na
uvážení, zda použije všechny nebo jen některé tyto položky nebo zda
přijme nižší limity pro kvalifikující částky. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 36 (přizpůsobený) (25)
Tato směrnice upřesňuje kvalifikační kritéria pro některé položky kapitálu,
Ö že pro
některé položky kapitálu by měla být stanovena kvalifikační
kritéria, Õ přičemž
členské státy mohou uplatňovat přísnější pravidla. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 37 (přizpůsobený) Zpočátku jsou
společné základní normy vymezeny natolik široce, aby obsáhly všechny
položky tvořící kapitál v jednotlivých členských státech. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 38 (26)
Podle povahy rozlišuje tato směrnice položky
tvořící kapitál jednak na položky tvořící vlastní původní
kapitál a jednak na položky tvořící dodatkový kapitál. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 39 (přizpůsobený) (27)
S ohledem na skutečnost, že položky
tvořící dodatkový kapitál nejsou stejné povahy jako položky tvořící vlastní původní
kapitál, je třeba je nezahrnovat Ö neměly by
být zahrnuty Õ do kapitálu v
částce vyšší než 100 % vlastního původního kapitálu. Navíc výše
určitých položek zahrnutých do dodatkového kapitálu musí
Ö by
měla Õ být omezena na 50 % vlastního původního
kapitálu. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 39 (přizpůsobený) (28)
Aby bylo zabráněno narušení hospodářské
soutěže, nesmějí veřejné
úvěrové instituce Ö by
neměly Õ zahrnovat do svého
kapitálu záruky, které jim poskytly členské státy nebo orgány místní
správy. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 40 (přizpůsobený) (29)
Bude-li v rámci dohledu třeba určit výši
konsolidovaného kapitálu skupiny úvěrových institucí, provede se Ö měl by
se Õ výpočet Ö provést Õ v souladu s touto
směrnicí. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 41 (přizpůsobený) ðnový (30)
Přesná účetní technika, jež má být
použita pro výpočet kapitálu, a kapitálové
přiměřenosti ð jeho přiměřenosti
rizikům, kterým je úvěrová instituce vystavena, ï a pro hodnocení soustředění angažovanosti, musí Ö by
měla Õ brát na zřetel
ustanovení směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o
výročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních
závěrkách bank a jiných finančních institucí[16], jež obsahuje
některé úpravy směrnice Rady 83/349/EHS ze dne
13. června 1983, založené na čl. 44 odst. 3 2
písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách Ö [17] Õ, ð nebo nařízení Evropského
parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002
o uplatňování mezinárodních účetních standardů[18],
podle toho kterým z nich se řídí účetnictví úvěrových institucí
podle vnitrostátního práva. ï ê 2000/12/ES body
odůvodnění 42 až 47 (přizpůsobený) Ustanovení týkající se
kapitálu jsou součástí širšího mezinárodního úsilí sblížit pravidla pro
kapitálovou přiměřenost platná v nejvýznamnějších zemích. Na společném
bankovním trhu musí instituce mezi sebou přímo soutěžit a
přijetí společných norem pro kapitálovou přiměřenost v
podobě minimálního ukazatele zabrání narušení hospodářské
soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství. Komise vypracuje
zprávu a bude pravidelně přezkoumávat ustanovení týkající se
kapitálu, aby je zpřísnila a tím dosáhla většího sblížení ve společné
definici kapitálu. Toto
sblížení umožní zlepšit kapitálovou přiměřenost úvěrových
institucí ve Společenství. Ustanovení
týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti jsou výsledkem
práce Poradního výboru pro bankovnictví, který má za úkol podávat Komisi návrhy
zaměřené na koordinaci ukazatelů uplatňovaných v
členských státech. Stanovení
vhodného ukazatele kapitálové přiměřenosti hraje ústřední
úlohu při dohledu nad úvěrovými institucemi. Ukazatel, který
oceňuje aktiva a podrozvahové položky podle stupně úvěrového
rizika, je obzvláště vhodným měřítkem kapitálové
přiměřenosti. ònový (31)
Minimální kapitálové
požadavky hrají ústřední úlohu při dohledu nad úvěrovými
institucemi a při vzájemném uznávání metod dohledu. V tomto směru je
nutno posuzovat ustanovení týkající se minimálních kapitálových požadavků
společně s dalšími zvláštními nástroji, jež rovněž harmonizují
základní metody dohledu nad úvěrovými institucemi. (32)
Aby se předešlo
narušení hospodářské soutěže a posílila se bankovní soustava na
vnitřním trhu, je vhodné stanovit společné minimální kapitálové
požadavky. (33)
Pro účely
zajištění přiměřené platební schopnosti je důležité
stanovit minimální kapitálové požadavky, které oceňují aktiva a
podrozvahové položky podle stupně rizika. ê 2000/12/ES body
odůvodnění 48 až 51 (přizpůsobený) Vytvoření
společných norem pro kapitál ve vztahu k aktivům a podrozvahovým
položkám vystaveným úvěrovému riziku je tudíž základní součástí
harmonizace potřebné k dosažení vzájemného uznávání metod dohledu a tím
dotvoření vnitřního trhu v oblasti bankovnictví. V tomto
směru je nutno posuzovat ustanovení týkající se ukazatele kapitálové
přiměřenosti společně s dalšími zvláštními nástroji,
jež rovněž harmonizují základní metody dohledu nad úvěrovými institucemi. Na společném
bankovním trhu musí instituce mezi sebou přímo soutěžit a
přijetí společných norem pro kapitálovou přiměřenost v
podobě minimálního ukazatele zabrání narušení hospodářské
soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství. Tato směrnice
stanoví rozdílné oceňování záruk poskytovaných různými
finančními institucemi. Komise se proto zavazuje přezkoumat, zda
směrnice ve svém celku významněji nenarušuje hospodářskou
soutěž mezi úvěrovými institucemi a pojišťovnami a na
základě výsledků přezkumu posoudit, zda je zapotřebí
nápravy. ònový (34)
Je nutné přihlédnout
k různorodosti úvěrových institucí ve Společenství tím, že se
vymezí alternativní přístupy k výpočtu minimálních kapitálových
požadavků na krytí úvěrového rizika, které budou zahrnovat různé
úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různé úrovně
komplexnosti. Skutečnost, že se úvěrovým institucím poskytne možnost
využít externí ratingy a vlastní odhady jednotlivých parametrů
úvěrového rizika, významně zlepšuje citlivost vůči riziku a
obezřetnost pravidel úvěrového rizika. Úvěrovým institucím by
měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k přijetí
rizikově citlivějších přístupů. (35)
Minimální kapitálové
požadavky by měly být přiměřené rizikům, na jejichž
krytí jsou určeny. Mělo by se v nich odrážet zejména snížení
úrovně rizika dané vysokým počtem relativně malých expozic. (36)
Měly by se ve
větší míře uznávat techniky snižování úvěrového rizika, a to v
rámci pravidel, která zajistí, že platební schopnost nebude ohrožena nesprávným
uznáváním. (37)
Pro řádné
zohlednění rizik a snižování rizik v důsledku sekuritizační či
investiční činnosti úvěrové instituce je v minimálních
kapitálových požadavcích pro úvěrové instituce nutné stanovit pravidla
rizikově citlivého a obezřetnostního posuzování takové činnosti.
ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 52 (přizpůsobený) Příloha III
určuje způsob zacházení s podrozvahovými položkami v souvislosti s
výpočtem požadavků na kapitál úvěrových institucí. Pro hladké
fungování vnitřního trhu, a zvláště za účelem zajištění
stejných podmínek hospodářské soutěže, jsou členské státy
povinny usilovat o to, aby jejich příslušné orgány oceňovaly smlouvy
o novaci a dohody o započtení jednotně. Příloha III
přihlíží k práci mezinárodního fóra, na němž se setkávají orgány
dohledu nad bankovnictvím, v otázce uznávání dvoustranných dohod o
započtení, zejména v otázce možnosti výpočtu požadavků na
kapitál pro krytí některých operací na základě čistých
částek namísto hrubých, existují-li právně závazné dohody
zajišťující, že je úvěrové riziko omezeno na čistou částku.
Pravidla přijatá na širší mezinárodní úrovni povedou v mnoha třetích
zemích ke zlepšení obezřetnostního dohledu nad OTC derivátovými nástroji
mezinárodně působících úvěrových institucí a skupin
úvěrových institucí, které konkurují úvěrovým institucím
Společenství. Toto zlepšení má za následek příznivější povinné
krytí kapitálem, jež přihlíží k tomu, že dohody o započtení uznané
orgány dohledu vedou ke snížení možných budoucích úvěrových rizik. Mimoburzovní
zúčtování (OTC) derivátových nástrojů, uskutečňované
clearingovými středisky jednajícími jako centrální protistrana, hraje v
některých členských státech významnou úlohu. Je vhodné uznat výhody
takového zúčtování, spočívající ve snížení úvěrového rizika a
souvisejícího systémového rizika v rámci posuzování úvěrového rizika z
hlediska obezřetnosti. Je nutné plně pokrýt současná i možná
budoucí rizika plynoucí ze zúčtovaných kontraktů OTC derivátových
nástrojů a odstranit nebezpečí, že by se rizika pro clearingové
středisko nahromadila tak, až by přesáhla tržní hodnotu
zajištění (kolaterálu), aby se zúčtovaným OTC derivátovým
nástrojům dostalo pro přechodné období stejného posouzení z hlediska
obezřetnosti jako derivátovým nástrojům obchodovaným na burze.
Příslušné orgány musí být uspokojeny v požadavcích na úroveň
počátečních marží a pohyblivých marží a na kvalitu a úroveň
ochrany poskytovanou zajištěním (kolaterálem). Příloha III
vytváří pro úvěrové instituce členských států obdobnou
možnost pro uznávání dvoustranného započtení příslušnými orgány, a
tím jim poskytuje stejné podmínky hospodářské soutěže. Dotyčná
pravidla jsou dobře vyvážená i vhodná pro další posílení výkonu
obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi. Příslušné
orgány členských států měly zajistit, aby se výpočet
zvýšení faktorů zakládal na skutečné jmenovité hodnotě namísto
zjevné. ò nový (38)
Operační riziko
představuje pro úvěrové instituce významné riziko, a proto musí být
kryto kapitálem. Je nutné přihlédnout k různorodosti úvěrových
institucí ve Společenství tím, že se vymezí alternativní přístupy k
výpočtu požadavků na krytí operačního rizika, které budou
zahrnovat různé úrovně citlivosti rizika a budou vyžadovat různé
úrovně komplexnosti. Úvěrovým institucím by měly být poskytnuty
vhodné pobídky, které by je motivovaly k přijetí rizikově
citlivějších přístupů. Vzhledem k tomu, že techniky
měření a řízení operačního rizika byly vypracovány teprve v
poslední době, měla by se pravidla průběžně
přezkoumávat a případně aktualizovat, přičemž by se měl
brát ohled i na náklady různých obchodních linií a na uznávání technik
snižování rizika. (39)
Pro zajištění odpovídající
platební schopnosti úvěrových institucí uvnitř skupiny je nutné, aby
se minimální kapitálové požadavky uplatňovaly na základě
konsolidované finanční situace skupiny. Aby byl kapitál vhodně
rozložen uvnitř skupiny a aby byl v případě potřeby
dostupný na ochranu úspor, měly by minimální kapitálové požadavky platit
pro jednotlivé úvěrové instituce skupiny, pokud nelze tohoto cíle
účinně dosáhnout jiným způsobem. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 53 (přizpůsobený) Minimální ukazatel
stanovený v této směrnici posiluje úroveň kapitálu úvěrových
institucí ve Společenství. Sazba 8 % byla přijata po statistickém
průzkumu kapitálových požadavků platných na počátku roku 1988. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 54 (40)
Základní pravidla pro sledování velké angažovanosti
úvěrových institucí by měla být harmonizována. Členské státy by
přesto měly mít možnost přijímat přísnější ustanovení
než ta, která stanoví tato směrnice. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 55 (přizpůsobený) (41)
Sledování a kontrola angažovanosti úvěrové
instituce je Ö by měla
být Õ nedílnou
součástí dohledu nad ní. Přílišné soustředění angažovanosti
na jednoho klienta nebo jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů Ö proto Õ může
způsobit nepřípustné riziko ztráty. Takovou situaci lze hodnotit tak,
že je na újmu platební schopnosti úvěrové instituce. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 56 (přizpůsobený) (42)
Na vnitřním trhu
v oblasti bankovnictví vstupují Ö Vzhledem
k tomu, že Õ úvěrové
instituce Ö vstupují na
vnitřním trhu Õ do přímé vzájemné hospodářské soutěže, Ö měly by
být Õ podmínky dohledu proto musí být
rovnocenné v celém Společenství. Za tímto
účelem se musí kritéria používaná k určení soustředění
angažovanosti stát předmětem právně závazných pravidel na úrovni
Společenství a nemohou být nechána plně na uvážení členských
států. Přijetí společných pravidel pak nejlépe poslouží
zájmům Společenství, poněvadž zabrání rozdílům v podmínkách
hospodářské soutěže a současně posílí bankovní soustavu
Společenství. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 57 (přizpůsobený) ðnový (43)
Ustanovení týkající se
ukazatele kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí
obsahují klasifikaci angažovanosti nesené úvěrovými institucemi. Tato
klasifikace by proto měla být použita k definici angažovanosti pro
účely omezení velké angažovanosti. Nicméně ð Přestože při vymezení
angažovanosti pro účely omezení velké angažovanosti je vhodné vycházet
z definice obsažené v ustanoveních o minimálních kapitálových
požadavcích ke krytí úvěrového rizika, ï není v zásadě vhodné odkazovat na rizikové váhy nebo
stupně rizika stanovené ve zmíněných ustanoveních. Tyto rizikové váhy
a stupně rizika byly určeny pro stanovení obecnéhoých
požadavkuů na kapitálovou
přiměřenost ke krytí úvěrového rizika úvěrových
institucí. Při regulaci velké angažovanosti je cílem
Ö S cílem Õ omezit maximální
ztrátu, kterou může úvěrová instituce utrpět kvůli jednomu
klientoviu nebo jedné ekonomicky spjaté skupině
klientů., Jje proto vhodné použít obezřetný přístup, který by jako obecné
pravidlo Ö přijmout
pravidla pro určení velké angažovanosti, která by Õ přihlížela k nominální
fiktivní hodnotě angažovanosti, avšak
neuplatňovala by rizikové váhy nebo stupně rizik. ònový (44)
Přestože je až do
dalšího přezkumu ustanovení o velké angažovanosti žádoucí povolit uznávání
účinků snižování úvěrového rizika podobným způsobem, který
je povolen pro účely minimálních kapitálových požadavků, aby se
snížily požadavky na výpočty, je nutné připomenout, že pravidla pro
snižování úvěrového rizika byla vypracována v souvislosti s obecným diverzifikovaným
úvěrovým rizikem vyplývajícím z angažovanosti vůči velkému
počtu protistran. Uznání účinků takových technik pro účely stanovení
limitů velké angažovanosti, které se provádí s cílem omezit maximální
ztrátu, která by mohla vzniknout kvůli jednomu klientovi nebo jedné
ekonomicky spjaté skupině klientů, by mělo být doprovázeno
obezřetnostními ochrannými opatřeními. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 58 (přizpůsobený) (45)
V případech, kdy úvěrová instituce
nabude angažovanosti vůči vlastnímu mateřskému podniku nebo
vůči jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského
podniku, je zapotřebí zvláštní obezřetnosti. Řešení
angažovanosti nabyté úvěrovými institucemi se musí
Ö by se
mělo Õ dít zcela
samostatně a v souladu se zásadami řádné bankovní správy bez ohledu
na jakékoliv jiné okolnosti než tyto zásady. Ustanovení této směrnice stanoví, že v V
případech, kdy vliv osob, které drží přímou nebo nepřímou
kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, může
nepříznivě působit na řádné a obezřetné řízení
této instituce, učiní Ö by Õ příslušné orgány
Ö měly
učinit Õ vhodná opatření
k ukončení tohoto stavu. V oblasti velké angažovanosti by měly být také stanoveny zvláštní normy Ö ,
včetně přísnějších omezení, Õ pro angažovanost
nabytou úvěrovou institucí vůči vlastní skupině., přičemž v tomto případě jsou
oprávněna přísnější omezení než u jiné angažovanosti. Není však
třeba přísnějších omezení, Ö Takové normy se
však nemusejí použít, Õ je-li mateřským
podnikem finanční holdingová společnost nebo úvěrová instituce
nebo jsou-li jinými dceřinými podniky buď úvěrové či
finanční instituce, nebo podniky pomocných bankovních
služeb, pokud se na všechny podniky vztahuje dohled nad úvěrovou institucí
na konsolidovaném základě. V takových případech
umožňuje sledování skupiny podniků na konsolidovaném základě
dostatečný dohled a nevyžaduje uplatnění přísnějších
limitů angažovanosti. Při tomto přístupu budou bankovní skupiny
vedeny k tomu, aby organizovaly svou strukturu způsobem, který umožní
dohled na konsolidovaném základě, jež je žádoucí, poněvadž
umožňuje všestrannější úroveň dohledu. ònový (46)
Úvěrové instituce by
si měly zajistit takový vnitřně stanovený kapitál, který je s
ohledem na rizika, jimž jsou nebo by mohly být vystaveny,
přiměřený množstvím, kvalitou i rozložením. Měly by proto
zavést strategie a postupy pro hodnocení a udržování
přiměřenosti svého vnitřně stanoveného kapitálu. (47)
Příslušné orgány
mají povinnost ujistit se, že úvěrové instituce jsou dobře organizovány
a disponují přiměřeným kapitálem s ohledem na rizika, kterým
jsou nebo by mohly být vystaveny. (48)
Pro účinné fungování
vnitřního bankovního trhu by měl Evropský výbor orgánů
bankovního dohledu přispět ke konzistentnímu uplatňování této
směrnice a ke sbližování praxe v oblasti dohledu v celém
Společenství. (49)
Z téhož důvodu, a
proto, aby se zajistilo, že úvěrové instituce Společenství, které
působí v několika členských státech, nebudou nepoměrně
zatíženy v důsledku ponechání odpovědnosti za povolování a dohled na
příslušných orgánech jednotlivých členských států, je nutné
výrazně posílit spolupráci příslušných orgánů. Proto by
měla být posílena úloha orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném
základě. Evropský výbor orgánů bankovního dohledu by měl takovou
spolupráci posilovat a podporovat. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 65 (přizpůsobený) (50)
Dohled nad úvěrovými institucemi na
konsolidovaném základě musí být Ö je Õ zaměřen
zejména na ochranu zájmů vkladatelů dotyčných
Ö úvěrových Õ institucí a na
zajištění stability finančního systému. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 59 (přizpůsobený) (51)
Aby byl účinný, musí
Ö měl
by Õ být dohled na
konsolidovaném základě uplatňován vůči všem bankovním
skupinám včetně těch, jejichž mateřské podniky nejsou
úvěrovými institucemi. Příslušné orgány musí
Ö by
měly Õ mít k dispozici
potřebné právní nástroje, aby mohly tento dohled vykonávat. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 60 (přizpůsobený) (52)
V případě skupin s diverzifikovanou
činností, ve kterých mateřský podnik kontroluje alespoň jeden
dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, musí
být Ö by Õ příslušné
orgány Ö měly
být Õ schopny posoudit
finanční situaci úvěrové instituce v rámci skupiny. Až do budoucí koordinace mohou členské státy stanovit
vhodné metody konsolidace pro dosažení cílů této směrnice.
Příslušné orgány musí Ö by
měly Õ mít
přinejmenším prostředky k získání informací potřebných k
plnění svých úkolů ode všech podniků ve skupině. V
případě skupin podniků zabývajících se různými
finančními činnostmi musí Ö by
měla Õ být zavedena
spolupráce mezi orgány příslušnými k dohledu nad jednotlivými
finančními odvětvími. Ö Až do budoucí
koordinace by členské státy měly mít možnost stanovit vhodné metody
konsolidace pro dosažení cílů této směrnice. Õ ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 61 (přizpůsobený) (53)
Členské státy mohou
navíc Ö by měly
mít možnost Õ nevydat nebo
odejmout bankovní povolení v případě některých skupinových
struktur, jež považují za nevhodné pro provozování bankovních činností,
zejména proto, že nad těmito strukturami nelze vykonávat účinný
dohled. Za tímto účelem mají Ö by Õ příslušné
orgány Ö měly
mít Õ pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci a odstavci 2, v
čl. 14 odst. 1 písm. c) a v článku 16 za účelem zajistit Ö potřebné k
zajištění Õ řádného a
obezřetného řízení úvěrových institucí. ê 2000/12/ES body
odůvodnění 62 až 64 (přizpůsobený) Členské státy mohou
rovněž zavést vhodný dohled, uskutečňovaný vhodnými postupy, nad
skupinami se strukturami, na něž se nevztahuje tato směrnice. Pokud
se takové struktury stanou běžnými, je třeba doplnit tuto směrnici
tak, aby se vztahovala i na ně. Dohled na konsolidovaném základě musí
zahrnovat všechny činnosti vymezené v příloze I. Proto musí
být všechny podniky zabývající se především uvedenými činnostmi
zahrnuty v dohledu na konsolidovaném základě.
Definice finanční instituce musí proto pokrývat tyto činnosti. Směrnice 86/635/EHS
spolu se směrnicí 83/349/EHS stanovila pravidla pro konsolidaci platná pro
konsolidované účetní závěrky zveřejňované úvěrovými
institucemi. V důsledku toho je možné přesněji vymezit metody,
které by měly být používány při výkonu obezřetnostního dohledu
na konsolidovaném základě. ònový (54)
S cílem zvýšit
účinnost fungování vnitřního bankovního trhu a poskytnout občanům
Společenství přiměřenou úroveň transparentnosti je
nutné, aby příslušné orgány zveřejňovaly, jak provádějí
tuto směrnici, a to způsobem umožňujícím smysluplné srovnání. (55)
Za
účelem posílení tržní disciplíny a motivace úvěrových institucí ke
zlepšení jejich tržní strategie, kontroly rizik a interní organizace
řízení by úvěrové instituce měly podléhat povinnosti
zveřejňovat určité údaje. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 66 (přizpůsobený) (56)
Přezkoumávání otázek v oblastech, na
něž se vztahuje tato směrnice a jiné směrnice o činnosti
úvěrových institucí, zejména s výhledem na bližší koordinaci, vyžaduje spolupráci
mezi příslušnými orgány a Komisí. v rámci poradního
výboru. Poradní výbor příslušných orgánů
členských států pro bankovnictví se nedotýká jiných forem spolupráce
mezi orgány dohledu v oblasti povolování úvěrových institucí a dohledu nad
nimi, zejména spolupráce v rámci kontaktní skupiny vytvořené orgány
bankovního dohledu. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 67 (přizpůsobený) (57)
Se zřetelem k vývoji
bankovnictví se mohou občas ukázat nezbytnými technické úpravy podrobných
pravidel stanovených v této směrnici. Případné nezbytné úpravy
provede Komise po konzultaci s Poradním výborem pro bankovnictví v rámci
prováděcích pravomocí svěřených Komisi Smlouvou. Opatření nezbytná pro provedení této směrnice je třeba
přijímat v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června
1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených
Komisi Ö [19] Õ . ònový (58)
Je vhodné stanovit
zvláštní přechodná ustanovení, aby nedošlo k narušení trhů a byla
zajištěna kontinuita celkových úrovní kapitálu. (59)
Vzhledem k tomu, že
pravidla týkající se minimálních kapitálových požadavků jsou citlivá
vůči riziku, je žádoucí průběžně přezkoumávat,
zda mají významný dopad na ekonomický cyklus. Komise, s přihlédnutím k
příspěvku Evropské centrální banky, by měla o těchto tématech
podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 68 (přizpůsobený) Ustanovení čl. 36
odst. 1 této směrnice umožňuje úvěrovým institucím zřízeným
ve formě družstva nebo fondu zahrnout společné a nerozdílné závazky
jejich dlužníků do kapitálu ve smyslu čl. 34 odst. 2 bodu 7. Dánská
vláda vyjádřila silný zájem na tom, aby se jejich několik
hypotečních úvěrových institucí organizovaných jako družstvo nebo
fond přeměnilo na akciové společnosti. K umožnění a
usnadnění této přeměny je nezbytné poskytnout dočasnou
odchylku, která jim umožní zahrnout část jejich společných a
nerozdílných závazků do kapitálu. Tato dočasná odchylka by neměla
ovlivnit hospodářskou soutěž mezi úvěrovými institucemi. ê 2000/12/ES body
odůvodnění 69 až 71 (69) Použití rizikové váhy 20 % na držení hypotečních
dluhopisů úvěrovými institucemi může narušit stabilitu
vnitrostátního finančního trhu, na kterém tyto nástroje hrají
převažující úlohu. V tomto případě se použijí prozatímní
opatření pro použití rizikové váhy 10 %. Trh pro tvorbu cenných
papírů prochází rychlým vývojem. Je tedy žádoucí, aby Komise spolu s
členskými státy přezkoumala obezřetné nakládání s cennými papíry
zajištěnými aktivy (ABS) a do 22. června 1999 předložila návrhy
směřující k přizpůsobení platných právních
předpisů tak, aby vymezily vhodné nakládání s cennými papíry
zajištěnými aktivy. Příslušné orgány mohou povolit rizikovou váhu 50
% na aktiva, jež jsou zajištěna hypotékami na kanceláře nebo
víceúčelové podnikatelské prostory, do 31. prosince 2006. Nemovitosti, na
něž se vztahuje hypotéka, musí podléhat přísným hodnotícím kritériím
a pravidelnému přeceňování, při němž se přihlíží k
vývoji na trhu obchodních nemovitostí. Nemovitosti musí být buď užívané
nebo pronajaté vlastníkem. Na úvěry na rozvoj nemovitostí se riziková váha
50 % nevztahuje. (70) K zajištění harmonického uplatňování ustanovení
týkajících se velké angažovanosti by měly mít členské státy možnost
uplatňovat nové limity ve dvou etapách. Nejmenším úvěrovým institucím
lze důvodně poskytnout delší přechodné období, neboť
příliš rychlé uplatnění 25% pravidla by mohlo příliš prudce
snížit jejich úvěrovou činnost. (71) Mimo to současně dochází k harmonizaci podmínek ozdravění
a likvidace úvěrových institucí. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 72 (přizpůsobený) (60)
Je rovněž zapotřebí
harmonizovat Ö Budou
rovněž harmonizovány Õ nástroje dohledu nad
likviditními riziky. ê 2000/12/ES bod
odůvodnění 73 (přizpůsobený) Tato směrnice se
nesmí dotknout povinností členských států týkajících se lhůt k
provedení uvedených v části B přílohy V. ònový (61)
Tato směrnice
respektuje základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních
práv Unie jako obecné zásady práva Společenství. (62)
Povinnost provést tuto
směrnici do vnitrostátního práva by se měla týkat pouze těch
ustanovení, která představují podstatnou změnu ve srovnání s
předchozími směrnicemi. Povinnost provést nezměněná
ustanovení vyplývá z předchozích směrnic. (63)
Touto směrnicí by
neměly být dotčeny povinnosti členských států, které se
týkají lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze XIII
části B do vnitrostátního práva. ê2000/12/ES PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: ònový OBSAH HLAVA I || PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE HLAVA II || PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU HLAVA III || USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB Oddíl 1 || Úvěrové instituce Oddíl 2 || Finanční instituce Oddíl 3 || Výkon práva usazování Oddíl 4 || Volný pohyb služeb Oddíl 5 || Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu HLAVA IV || VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI Oddíl 1 || Oznamování podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí Oddíl 2 || Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě HLAVA V || ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU A ZVEŘEJŇOVÁNÍ Kapitola 1 || Zásady obezřetnostního dohledu Oddíl 1 || Pravomoc domovského a hostitelského členského státu Oddíl 2 || Výměna informací a profesní tajemství Oddíl 3 || Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek Oddíl 4 || Pravomoc ukládat sankce a právo na soudní přezkum Kapitola 2 || Technické nástroje obezřetnostního dohledu Oddíl 1 || Kapitál Oddíl 2 || Opatření ke krytí rizik Pododdíl 1 || Úroveň použití Pododdíl 2 || Výpočet kapitálových požadavků Pododdíl 3 || Minimální úroveň kapitálu Oddíl 3 || Minimální kapitálové požadavky pro krytí úvěrového rizika Pododdíl 1 || Standardizovaný přístup Pododdíl 2 || Přístup založený na interním ratingu Pododdíl 3 || Snižování úvěrového rizika Pododdíl 4 || Sekuritizace Oddíl 4 || Minimální kapitálové požadavky pro krytí operačního rizika Oddíl 5 || Velká angažovanost Oddíl 6 || Kvalifikované účasti mimo finanční sektor Kapitola 3 || Postup hodnocení úvěrových institucí Kapitola 4 || Dohled a zveřejňování údajů příslušnými orgány Oddíl 1 || Dohled Oddíl 2 || Zveřejňování údajů příslušnými orgány Kapitola 5 || Zveřejňování údajů úvěrovými institucemi HLAVA VI || ZMOCŇOVACÍ USTANOVENÍ HLAVA VII || PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Kapitola 1 || Přechodná ustanovení Kapitola 2 || Závěrečná ustanovení PŘÍLOHA I || Seznam činností podléhajících vzájemnému uznání PŘÍLOHA II || Klasifikace podrozvahových položek PŘÍLOHA III || Zacházení s derivátovými nástroji PŘÍLOHA IV || Typy derivátů PŘÍLOHA V || Technická kritéria pro organizaci a řízení rizik PŘÍLOHA VI || Standardizovaný přístup PŘÍLOHA VI část 1 || Rizikové váhy PŘÍLOHA VI část 2 || Uznávání ratingových agentur a přiřazování rizikových vah k jejich externím ratingům PŘÍLOHA VI část 3 || Použití externích ratingů ratingových agentur ke stanovení rizikových vah PŘÍLOHA VII || Přístup založený na interním ratingu PŘÍLOHA VII část 1 || Hodnota rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát PŘÍLOHA VII část 2 || PD, LGD a splatnost PŘÍLOHA VII část 3 || Hodnota expozice PŘÍLOHA VII část 4 || Minimální požadavky pro IRB přístup PŘÍLOHA VIII || Snižování úvěrového rizika PŘÍLOHA VIII část 1 || Uznatelnost PŘÍLOHA VIII část 2 || Minimální požadavky PŘÍLOHA VIII část 3 || Výpočet účinku snižování úvěrového rizika PŘÍLOHA VIII část 4 || Nesoulad splatností PŘÍLOHA VIII část 5 || Kombinace snižování úvěrového rizika ve standardizovaném přístupu PŘÍLOHA VIII část 6 || Techniky snižování úvěrového rizika s využitím koše nástrojů PŘÍLOHA IX || Sekuritizace PŘÍLOHA IX část 1 || Definice pro účely přílohy X PŘÍLOHA IX část 2 || Minimální požadavky pro uznání významného převodu úvěrového rizika a výpočet hodnoty rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát u sekuritizovaných expozic PŘÍLOHA IX část 3 || Externí ratingy PŘÍLOHA IX část 4 || Výpočet PŘÍLOHA X || Operační riziko PŘÍLOHA X část 1 || Přístup základního ukazatele PŘÍLOHA X část 2 || Standardizovaný přístup PŘÍLOHA X část 3 || Pokročilé přístupy k měření PŘÍLOHA X část 4 || Kombinované používání různých metodik PŘÍLOHA X část 5 || Klasifikace druhů ztrát PŘÍLOHA XI || Technická kritéria pro přezkum a hodnocení příslušnými orgány PŘÍLOHA XII || Technická kritéria pro zveřejňování údajů PŘÍLOHA XII část 1 || Obecná kritéria PŘÍLOHA XII část 2 || Obecné požadavky PŘÍLOHA XII část 3 || Kvalifikační požadavky pro používání určitých nástrojů nebo metodik PŘÍLOHA XIII část A || Zrušené směrnice a směrnice je pozměňující (uvedené v článku 158) PŘÍLOHA XIII část B || Lhůty k provedení (uvedené v článku 159) PŘÍLOHA XIV || Srovnávací tabulka ê 2000/12/ES (přizpůsobený) HLAVA I ÖPŘEDMĚT,
OBLAST PŮSOBNOSTI A Õ DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI ê 2000/12/ES
čl. 2 odst. 1 a 2 (přizpůsobený) Článek 1 1. Tato směrnice se vztahuje na Ö stanoví
pravidla pro Õ přístup
k činnosti úvěrových institucí,
a Ö pro Õ její výkon Ö a pro
obezřetností dohled nad těmito institucemi. Õ Tato směrnice se vztahuje na všechny úvěrové
instituce. 2. Články
25 a 52 až 56 Ö Článek 39
a hlava V kapitola 4 oddíl 1 Õ se rovněž vztahují na finanční holdingové
společnosti a smíšené holdingové společnosti se skutečným sídlem ve Společenství. 3. Instituce trvale
vyřazené odstavcem 3 Ö podle
článku 5 Õ , s výjimkou
centrálních bank členských států, se pro účely článků 25 a 52 až 56 Ö článku 39
a hlavy V kapitoly 4 oddílu 1 Õ považují za
finanční instituce. ê 2000/12/ES
čl. 2 odst. 3 (přizpůsobený) Článek 2 Tato
směrnice se nevztahuje se na činnost Ö následujících
subjektů Õ : –
centrálních bank členských států, –
bank poštovních úřadů, –
v Belgii: na činnost „Institut de Réescompte
et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“, –
v Dánsku: na činnost „Dansk
Eksportfinansieringsfond“, „Danmarks Skibskreditfond“ a „Dansk Landbrugs
Realkreditfond“, –
v Německu: na činnost „Kreditanstalt für
Wiederaufbau“, podniků uznávaných na základě
„Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz“ (zákona o neziskovém užívání bytů) za
orgány státní bytové politiky, které se nezabývající především bankovními
operacemi, a podniků uznávaných podle uvedeného zákona za neziskové bytové
podniky, –
v Řecku: na činnost
„Ελληνική
Τράπεζα
Βιομηχανικής
Αναπτύξεως,“, (Elliniki
Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), „Ταμείο
Παρακαταθηκών
και Δανείων“ (Tamio
Parakatathikon kai Danion) a
„Ταχυδρομικό
Ταμιευτήριο“
(Tachidromiko Tamieftirio), –
ve Španělsku: na činnost „Instituto de
Crédito Oficial“, –
ve Francii: na činnost „Caisse des dépôts et
consignations“, –
v Irsku: na činnost úvěrových
sdružení a dobročinných společností („credit unions“ a „friendly
societies“), –
v Itálii: na činnost „Cassa depositi e prestiti“, –
v Nizozemsku: na činnost „Nederlandse
Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV“, „NV Noordelijke Ontwikkelings
Maatschappij“, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering“
a „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV“, –
v Rakousku: na činnost podniků uznávaných
za nezisková stavební sdružení a „Österreichische Kontrollbank AG“, –
v Portugalsku: na činnost „Caixas Económicas“
existujících k 1. lednu 1986, které nemají formu akciových společností, s
výjimkou „Caixa Económica Montepio Geral“, –
ve Finsku: na činnost „Teollisen yhteistyön
rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete Ab“ a „Kera Oy/Kera Ab“, –
ve Švédsku: na činnost „Svenska
Skeppshypotekskassan“, –
ve Spojeném království: na činnost „National
Savings Bank“, „Commonwealth Development Finance Company Ltd“, „Agricultural
Mortgage Corporation Ltd“, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd“,
na činnost zmocněnců Koruny pro zámořské vlády a správní
orgány („Crown Agents for overseas governments and administrations“),
úvěrových sdružení („credit unions“) a obecních bank („municipal banks“), êAkt o
přistoupení z roku 2003 –
v Lotyšsku: na činnost „kra¯jaizdevu
sabiedrı¯bas“, to znamená podniků, které jsou podle „kra¯jaizdevu
sabiedrı¯bu likums“ uznávány za družstevní podniky, jež poskytují
finanční služby jen svým členům, –
v Litvě: na činnost „kredito unijos“
kromě „Centrine kredito unija“, –
v Maďarsku: na činnost „Magyar
Fejlesztési Bank Rt.“ a „Magyar Export-Import Bank Rt.“, –
v Polsku: na činnost „Spółdzielcze
Kasy Oszczędnościowo – Kredytowe“ a „Bank Gospodarstwa Krajowego“. ê Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 1 (přizpůsobený) 4. O jakýchkoli změnách seznamu v odstavci 3 Komise
rozhodne postupem uvedeným v čl. 60 odst. 2 . ê 2000/12/ES
čl. 2 odst. 5 a 6 (přizpůsobený) Článek 3 1. Ö Jedna či
několik úvěrových institucí Õ Úvěrové instituce, které se k 15. prosinci 1977
nacházely v témž členském státě a jsou trvale přidruženy k
ústřednímu subjektu, jenž nad nimi má kontrolu a jenž je usazen v témž
členském státě, mohou být osvobozeny od požadavků uvedených v čl. 6 odst. 1 a v článcích 8 a 59 Ö v článku 7
a v čl. 11 odst. 1 Õ , pokud nejpozději
dne 15. prosince 1979 stanoví stávající
vnitrostátní právní předpisy, že: a) závazky ústředního subjektu a přidružených
institucí jsou společné a nerozdílné nebo že závazky přidružených
institucí jsou plně zaručeny ústředním subjektem, b) platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a
všech přidružených institucí jsou sledovány jako celek na základě
konsolidovaných účetních závěrek, c) řídící orgány ústředního subjektu jsou
oprávněny vydávat pokyny řídícím orgánům přidružených
institucí. Na úvěrové instituce s místní
působností, které se po 15. prosinci 1977 Ö trvale Õ přidruží k
ústřednímu subjektu ve smyslu prvního pododstavce, lze uplatňovat
podmínky stanovené v prvním pododstavci, pokud tvoří běžné
přírůstky k síti náležející ústřednímu subjektu. ê Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 2 (přizpůsobený) V případě úvěrových institucí,
s výjimkou institucí zřízených na územích nově získaných vysušením
mořských mělčin a institucí vzniklých rozdělením nebo fúzí
stávajících institucí závislých na ústředním subjektu nebo jemu
odpovědných, může Komise podle postupu stanoveného v čl. 60 odst. 2 Ö v článku 150 Õ stanovit další
pravidla pro použití druhého pododstavce, včetně zrušení výjimek stanovených
v prvním pododstavci, pokud se domnívá, že by přidružení nových institucí,
na které by se použil druhý pododstavec, mohlo mít nepříznivý dopad na
hospodářskou soutěž. ê 2000/12/ES
čl. 2 odst. 5 a 6 (přizpůsobený) 2. Úvěrové instituce ve smyslu
odst. 5 Ö 1 Õ prvního pododstavce mohou být rovněž
vyňaty z působnosti článku 5
Ö článků 9
a 10 Õ , jakož i článků 40 až 51 a 65 Ö hlavy V kapitoly 2
oddílů 2, 3, 4, 5 a 6 a kapitoly 3 Õ , vztahují-li se Ö uvedená
ustanovení Õ na všechny takto
přidružené úvěrové instituce spolu s hlavním ústředním
subjektem uvedené články na konsolidovaném
základě, aniž je dotčeno použití uvedených článků
Ö ustanovení Õ na ústřední
subjekt. Při vynětí se články 13, 18, 19, čl. 20 odst. 1 až 6 a
články 21 a 22 Ö 16, 23, 24, 25,
čl. 26 odst. 1 až 3, článek 28 a články 29 až 37 Õ vztahují na celek sestávající
z ústředního subjektu a přidružených institucí. ê 2000/12/ES
článek 1 (přizpůsobený) Článek 4 Definice Pro účely této směrnice Ö se použijí
následující definice: Õ ê 2000/28/ES
čl. 1 body 1 až 5 (přizpůsobený) (1)
„úvěrovou institucí“ se rozumí: a) podnik, jehož činnost spočívá v
přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních
prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na
vlastní účet, b) instituce
elektronických peněz ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady
2000/46/ES ze dne 18. září 2000
o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o
jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností [20].; Pro
účely dohledu na konsolidovaném základě se za úvěrovou instituci
považuje úvěrová instituce ve smyslu prvního pododstavce nebo jakýkoliv
soukromý nebo veřejný podnik, který odpovídá definici v prvním pododstavci
a bylo mu vydáno povolení v třetí zemi. Pro
účely dohledu nad velkou angažovaností a její kontroly se za úvěrovou
instituci považuje úvěrová instituce ve smyslu prvního pododstavce
včetně poboček této úvěrové instituce v třetích
zemích, jakož i všechny soukromé nebo veřejné podniky včetně
svých poboček, které odpovídají definici v prvním pododstavci a které
získaly povolení ve třetí zemi. (2)
„povolením“ se rozumí nástroj vystavený úřady
v jakékoliv formě, jímž se uděluje právo vykonávat činnost
úvěrové instituce; (3)
„pobočkou“ se rozumí provozovna bez právní
subjektivity, jež tvoří součást úvěrové instituce a jež
přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu
činnosti úvěrových institucí; má-li
úvěrová instituce sídlo v jednom členském státě a více
provozoven v jiném členském státě, považují se tyto provozovny za
jedinou pobočku. (4)
„příslušnými orgány“ se rozumějí vnitrostátní
orgány, které právní předpisy opravňují k dohledu nad úvěrovými
institucemi; (5)
„finanční institucí“ se rozumí podnik jiný než
úvěrová instituce, jehož hlavní činností je nabývání účastí nebo
výkon jedné nebo více činností uvedených v bodech 2 až 12 v příloze
I; ònový (6)
„institucí“ pro
účely hlavy V kapitoly 2 oddílů 2 a 3 se rozumí
instituce podle definice uvedené [v čl. 2 odst. 3
směrnice Rady 96/3/EHS[21]]; ê 2000/12/ES
čl. 1 body 6 až 8 (přizpůsobený) (7)
„domovským členským státem“ se rozumí
členský stát, v němž byla úvěrová instituce povolena
v souladu s články 4 až 11 Ö 6 až 9 a 11 až
14 Õ ; (8)
„hostitelským členským státem“ se rozumí
členský stát, v němž má úvěrová instituce pobočku nebo v
němž poskytuje služby; (9)
„kontrolou“ se rozumí vztah mezi mateřským a
dceřiným podnikem, jak je vymezen v článku 1 směrnice
83/349/EHS, nebo obdobný vztah mezi fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem; ê 2002/87/ES
čl. 29 bod 1 písm. a) (přizpůsobený) ðnový (10)
„účastí“ pro účely dohledu
na konsolidovaném základě a pro účely
bodů 15 a 16 čl. 34 Ö 57 Õ odst. 2 Ö písm. o) a p),
článku 71 až 73 a hlavy V kapitoly 4 Õ se rozumí účast
ve smyslu první věty článku 17 směrnice Ö Rady Õ 78/660/EHS Ö [22] Õ nebo přímé nebo
nepřímé držení nejméně 20 % hlasovacích práv v podniku nebo základního kapitálu podniku; ê 2000/12/ES
čl. 1 body 10 až 13 (přizpůsobený) (11)
„kvalifikovanou účastí“ se rozumí přímé
nebo nepřímé držení nejméně 10 % základního
kapitálu podniku nebo hlasovacích práv v podniku nebo jakákoli jiná možnost
uplatňování podstatného vlivu na řízení Ö daného Õ podniku, v němž má daná osoba účast. Ö; Õ (12)
„počátečním kapitálem“ se rozumí kapitál, jak je vymezen v čl.
34 odst. 2 bodech 1 a 2; (12)
„mateřským podnikem“ se rozumí: a) mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice
83/349/EHS, b) pro účely dohledu na konsolidovaném
základě a kontroly velké angažovanosti Ö článků 71
až 73, hlavy V kapitoly 2 oddílu 5 a kapitoly 4 Õ se za mateřský
podnik považuje mateřský podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice
83/349/EHS a jakýkoliv podnik, který podle názoru příslušných orgánů
účinně uplatňuje rozhodující vliv v jiném podniku; (13)
„dceřiným podnikem“ se rozumí: a) dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2
směrnice 83/349/EHS, b) pro
účely dohledu na konsolidovaném základě a
kontroly velké angažovanosti Ö článků 71
až 73, hlavy V kapitoly 2 oddílu 5 a kapitoly 4 Õ se za dceřiný
podnik považuje dceřiný podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice
83/349/EHS a jakýkoliv podnik, ve kterém podle názoru příslušných
orgánů účinně uplatňuje mateřský podnik rozhodující
vliv. Dceřiné podniky dceřiných podniků
se rovněž považují za dceřiné podniky podniku, který je jejich
původním mateřským podnikem; ònový (14)
„mateřskou
úvěrovou institucí v členském státě“ se rozumí úvěrová
instituce, která má dceřiný podnik ve formě úvěrové instituce
nebo finanční instituce nebo která drží v takové instituci účast,
zároveň sama není dceřiným podnikem jiné úvěrové instituce
povolené v témž členském státě ani dceřiným podnikem
finanční holdingové společnosti zřízené v témž členském
státě a nemá v ní účast žádná jiná úvěrová instituce
povolená v témž členském státě; (15)
„mateřskou
finanční holdingovou společností v členském státě“ se
rozumí finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným
podnikem úvěrové instituce povolené v témž členském státě
ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti
zřízené v témž členském státě; (16)
„mateřskou
úvěrovou institucí v EU“ se rozumí mateřská úvěrová
instituce v členském státě, která není dceřiným podnikem
jiné úvěrové instituce povolené v kterémkoli členském státě
ani finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli
členském státě a v níž nemá účast žádná jiná úvěrová
instituce povolená v kterémkoli členském státě; (17)
„mateřskou
finanční holdingovou společností v EU“ se rozumí mateřská
finanční holdingová společnost v členském státě, která
není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v kterémkoli
členském státě; ê 2000/12/ES
čl. 1 body 14 až 18 (přizpůsobený) (14) „Zóna A“ zahrnuje
všechny členské státy a všechny ostatní země, které jsou plnoprávnými
členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), jakož i
země, které uzavřely zvláštní dohody o úvěrech s Mezinárodním
měnovým fondem (MMF) v rámci jeho Všeobecné dohody o zápůjčce
(GAB). Každá země, která změní splátkový plán svého vnějšího
státního dluhu, se nicméně vylučuje ze zóny A na dobu pěti let. (15) „Zóna B“ zahrnuje
všechny země, jež nejsou v zóně A. (16)
„Úvěrovými institucemi zóny A“ se rozumějí všechny úvěrové
instituce povolené v členských státech v souladu s článkem 4,
včetně jejich poboček v třetích zemích, a všechny soukromé
a veřejnoprávní podniky, které odpovídají definici v bodu 1 prvním
pododstavci a jsou povoleny v jiných zemích zóny A, včetně jejich
poboček. (17)
„Úvěrovými institucemi zóny B“ se rozumějí všechny soukromé a
veřejnoprávní podniky povolené mimo zónu A, které odpovídají definici v
bodu 1 prvním pododstavci, včetně jejich poboček uvnitř
Společenství. (18) „Nebankovním
sektorem“ se rozumějí všichni dlužníci jiní než úvěrové instituce,
vymezené v bodech 16 a 17, centrální banky, ústřední vlády, orgány
regionální a místní správy, Evropská společenství, Evropská
investiční banka (EIB) a mezinárodní rozvojové banky, jak jsou vymezeny v
bodu 19; ê 2004/69/ES
článek 1 (přizpůsobený) „mezinárodními
rozvojovými bankami“ se rozumějí Mezinárodní banka pro obnovu a rozvoj,
Mezinárodní finanční korporace, Meziamerická rozvojová banka, Asijská
rozvojová banka, Africká rozvojová banka, Fond pro znovuzačlenění
Rady Evropy, Severská investiční banka, Karibská rozvojová banka, Evropská
banka pro obnovu a rozvoj, Evropský investiční fond a Korporace pro
meziamerické investice. ê 2000/12/ES čl. 1
bod 20 (20) „vysoce rizikovými“,
„středně rizikovými“, „středně/nízko rizikovými“ a „nízko
rizikovými“ podrozvahovými položkami se rozumějí položky popsané
v čl. 43 odst. 2 a uvedené v příloze II; ònový (18)
„subjekty veřejného
sektoru“ se rozumějí nekomerční správní subjekty, které jsou
odpovědné centrální vládě, orgánům regionální nebo místní správy
nebo orgánům, které z pohledu příslušných orgánů vykonávají
stejné funkce jako orgány regionální a místní správy; ê 2002/87/ES
čl. 29 bod 1 písm. b) (přizpůsobený) (19)
„finanční holdingovou společností“
se rozumí finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď
výlučně, nebo převážně úvěrovými institucemi nebo
finančními institucemi, přičemž alespoň jeden
z dceřiných podniků je úvěrovou institucí, a která není
smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES[23];
ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad
úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve
finančním konglomerátu; (20)
„smíšenou holdingovou společností“ se rozumí
mateřský podnik, který není finanční holdingovou společností ani
úvěrovou institucí, ani smíšenou finanční holdingovou
společností ve smyslu směrnice 2002/87/ES, mezi jehož dceřinými
podniky je alespoň jedna úvěrová instituce; ê 2000/12/ES čl. 1
bod 23 (přizpůsobený) (21)
„podnikem pomocných bankovních
služeb“ se rozumí podnik, jehož hlavní činností je vlastnictví nebo správa
nemovitostí, řízení služeb zpracování dat nebo jiné podobné činnosti,
kterými napomáhá hlavní činnosti jedné nebo více úvěrových institucí;
ònový (22)
„operačním rizikem“
se rozumí riziko ztráty, které vyplývá z vnějších událostí nebo z nedostatků
či selhání vnitřních procesů, osob a systémů a které
zahrnuje právní riziko; ê 2000/12/ES čl. 1
bod 24 (přizpůsobený) „angažovaností“ se pro
účely článků 47, 48 a 49 rozumějí aktiva a podrozvahové
položky uvedené v článku 43 a v přílohách II a IV, bez uplatnění
rizikových vah nebo stupňů rizika tam stanovených; rizika uvedená v
příloze IV se vypočtou pomocí jedné z metod stanovených v
příloze III, aniž se uplatní rizikové váhy protistrany; se souhlasem
příslušných orgánů lze vyloučit z definice angažovanosti všechny
položky plně kryté kapitálem, pokud tento kapitál není zahrnut do
výpočtu ukazatelů kapitálové přiměřenosti nebo do
výpočtu jiných sledovaných ukazatelů stanovených v této směrnici
a jiných předpisech Společenství; angažovanost
nezahrnuje: –
u devizových operací angažovanost nabytou
při obvyklém průběhu zúčtování během 48 hodin po
zaplacení, nebo –
u operací při koupi nebo prodeji cenných
papírů angažovanost nabytou při obvyklém průběhu
vypořádání během pěti pracovních dnů po zaplacení nebo
dodání cenných papírů podle toho, k čemu dojde dřív; ònový (23)
„centrální banky“ zahrnují
Evropskou centrální banku, není-li stanoveno jinak; (24)
„rizikem
rozmělnění“ se rozumí riziko, že se výše pohledávky sníží
hotovostními nebo nehotovostními úvěry poskytnutými dlužníkovi; (25)
„pravděpodobností selhání“
se rozumí pravděpodobnost selhání protistrany během jednoho roku; (26)
„ztrátou“ se rozumí
ekonomická ztráta, včetně podstatných účinků diskontu a
podstatných přímých a nepřímých nákladů souvisejících se
získáváním částek splatných podle nástroje; (27)
„ztrátou při selhání“
se rozumí poměr mezi ztrátou na expozici z důvodu selhání protistrany
a mezi částkou dlužnou v okamžiku selhání, (28)
„konverzním faktorem“ se
rozumí poměr mezi částkou příslibu, která dosud není
vyčerpána, ale podléhá povolenému limitu a bude vyčerpána a nebude
splacena v okamžiku selhání, a mezi částkou příslibu, která dosud
není vyčerpána; (29)
„očekávanou ztrátou“
se rozumí poměr mezi ztrátou očekávanou u expozice v
případě selhání protistrany nebo v případě rozmělnění
v období jednoho roku a mezi částkou dlužnou v okamžiku selhání; (30)
„snižováním
úvěrového rizika“ se rozumí technika, kterou úvěrová instituce
používá ke snižování úvěrového rizika spojeného s expozicí nebo
expozicemi, které si úvěrová instituce ponechává; (31)
„majetkovým
zajištěním úvěrového rizika“ se rozumí technika snižování
úvěrového rizika, u níž snížení úvěrového rizika spojeného s expozicí
úvěrové instituce vyplývá z práva dané úvěrové instituce
v případě selhání protistrany nebo v případě jiné
předem určené úvěrové události týkající se protistrany
realizovat, obdržet, přivlastnit si nebo zadržet určitá aktiva nebo
částky nebo snížit hodnotu expozice na částku nebo tuto expozici
nahradit částkou, která představuje rozdíl mezi hodnotou expozice a
hodnotou pohledávky vůči úvěrové instituci; (32)
„zajištěním
úvěrového rizika třetí stranou“ se rozumí technika snižování
úvěrového rizika, u níž snížení úvěrového rizika z expozice
úvěrové instituce vyplývá ze závazku třetí strany zaplatit
částku v případě selhání dlužníka nebo v případě jiné
předem určené události; (33)
„zpětným obchodem
(repo obchodem)“ se rozumí jakýkoli obchod uskutečněný na
základě dohody, která odpovídá definici „dohody o zpětném odkoupení“
nebo „dohody o zpětném odprodeji“ uvedené v [čl. 3 písm. m)
směrnice 93/6/EHS]; (34)
„půjčkami nebo
výpůjčkami cenných papírů a komodit“ se rozumějí jakékoli obchody,
které odpovídají definicím „půjček cenných papírů a komodit“
nebo „výpůjček cenných papírů a komodit“ uvedeným v [čl. 3
písm. n) směrnice 93/6/EHS]; (35)
„hotovostním nástrojem“
se rozumí vkladní list nebo jiný podobný nástroj vydaný úvěrovou institucí
poskytující úvěr; (36)
„sekuritizací“ se rozumí
transakce nebo systém transakcí, jímž je úvěrové riziko související s jedním
či větším počtem úvěrových expozic rozděleno na tranše
a: a) finanční
toky této transakce nebo systému transakcí závisejí na kvalitě
podkladových expozic, a dále b) podřízenost
tranší určuje rozložení ztrát během doby existence transakce nebo
systému transakcí; (37)
„tradiční
sekuritizací“ se rozumí sekuritizace, ve které dochází k ekonomickému převodu
úvěrových expozic na sekuritizační jednotku pro speciální účel vydávající
cenné papíry. Tento převod je doprovázen buď převodem
vlastnictví převedených úvěrových expozic od původce, nebo přistoupením
k pohledávce. Vydané cenné papíry nepředstavují pro původce platební
závazky; (38)
„syntetickou
sekuritizací“ se rozumí sekuritizace, ve které je úvěrové riziko
rozděleno do jednotlivých tranší pomocí úvěrových derivátů nebo
záruk a úvěrové expozice zůstávají v rozvaze původce; (39)
„tranší“ se rozumí
smluvně vytvořený segment úvěrového rizika spojeného
s úvěrovými expozicemi, přičemž pozice v tomto segmentu
představuje větší nebo menší úvěrové riziko než stejně
velká pozice v jakémkoli jiném segmentu, aniž by se přihlíželo k zajištění
úvěrového rizika, kterou držitelům pozice v daném segmentu nebo v
jiných segmentech poskytly třetí strany; (40)
„sekuritizovanou pozicí“
se rozumí jakákoli expozice v sekuritizaci; (41)
„původcem“ se
rozumí: a) buď
subjekt, který byl, ať již samostatně nebo prostřednictvím spojených
osob, přímo či nepřímo, subjektem smlouvy zakládající závazky
nebo budoucí závazky dlužníka či budoucího dlužníka, čímž došlo k
sekuritizaci expozice, b) nebo subjekt,
který získá od třetí strany podkladové expozice s úvěrovým rizikem a
pak je sekuritizuje; (42)
„sponzorem“ se rozumí
úvěrová instituce, která není původcem a která vytváří a
spravuje program komerčních papírů zajištěných aktivy nebo jiný
sekuritizační systém, v jehož rámci nakupuje úvěrové expozice od
třetích stran; (43)
„úvěrovým posílením“
se rozumí smluvní ujednání, na jehož základě dojde ke zvýšení úvěrové
kvality sekuritizované pozice oproti kvalitě, kterou by pozice měla
bez takového posílení, včetně posílení provedeného zařazením tranší,
které jsou v sekuritizaci podřízenější, nebo jinými typy zajištění
úvěrového rizika; (44)
„sekuritizační
jednotkou pro speciální účel“ se rozumí svěřenecký nebo jiný
subjekt, který není úvěrovou institucí a je zřízen za účelem
provádění sekuritizace či sekuritizací; jeho činnost je omezena
na úkony, které jsou nezbytné k dosažení uvedeného cíle; jeho struktura je
navržena tak, aby zajistila naprosté oddělení závazků jednotky od
závazků původce; držitelé účasti v této jednotce mohou svou
účast volně vyměňovat nebo zastavovat; ê 2000/12/ES
čl. 1 body 25 až 27 (přizpůsobený) (45)
„ekonomicky spjatou skupinou klientů“ se
rozumějí: a) dvě nebo více fyzických či právnických osob, které,
není-li prokázán opak, představují jediné riziko, poněvadž jedna
z nich má přímou či nepřímou kontrolu nad druhou osobou
nebo ostatními osobami, nebo b) dvě nebo více fyzických či právnických osob, mezi nimiž
neexistuje vztah kontroly, jak je vymezen Ö uveden Õ v první
odrážce, avšak na které je nutno pohlížet jako na představující jediné
riziko, poněvadž jsou vzájemně tak propojeny, že pokud by se jedna
z nich dostala do finančních obtíží, druhá osoba nebo všechny ostatní
osoby by se pravděpodobně ocitly v platebních obtížích; (46)
„úzkým propojením" se rozumí stav, kdy jsou
dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny Ö jedním z
následujících způsobů Õ : a) účastí,
čímž se rozumí Ö ve
formě Õ držení, přímého
nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku, nebo b) kontrolou, čímž
se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve všech
případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo
obdobný vztah mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; dceřiný
podnik jiného dceřiného podniku se rovněž považuje za dceřiný
podnik mateřského podniku, který stojí v čele těchto
podniků. c) Stav, kdy jsou
dvě nebo více fyzických či právnických osob Ö skutečností,
že obě nebo všechny osoby jsou Õ trvale vázány k
jedné a téže Ö třetí Õ osobě vztahem
kontroly; se rovněž považuje za úzké propojení mezi
těmito osobami. (47)
„uznávanými burzami“ se rozumějí burzy uznávané Ö , které jsou
jako takové uznány Õ příslušnými
orgány, Ö a Õ které Ö splňují
následující podmínky Õ : a) fungují pravidelně, b) mají pravidla vydaná nebo schválená
příslušnými orgány domovské země burzy, které
vymezují Ö vymezující Õ podmínky, za nichž
burza působí, podmínky přístupu na burzu a podmínky, jež musí smlouva
splňovat, aby ji burza mohla účinně zpracovat, c) mají clearingový mechanismus, který stanoví, že Ö takže Õ smlouvy uvedené
v příloze IV musí splňovat požadavky
Ö podléhají
požadavkům Õ na denní margin marži
Ö , která Õ poskytující podle názoru příslušných orgánů Ö poskytuje Õ vhodnou ochranu. ê 2000/12/ES
článek 3 (přizpůsobený) Článek 5 Zákaz
přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od
veřejnosti podniky jinými než úvěrovými institucemi Členské státy zakáží osobám nebo
podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi, vykonávat
podnikatelskou činnost spočívající v přijímání vkladů nebo
jiných splatných prostředků od veřejnosti. Tento zákaz Ö První
odstavec Õ se nevztahuje na
přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků
členským státem nebo orgány regionální či místní samosprávy
členského státu nebo veřejnými mezinárodními subjekty, jichž jsou
jeden či více členských států členy, nebo na případy
výslovně stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo právními
předpisy Společenství, za podmínky, že tyto činnosti podléhají předpisům
a kontrolním opatřením určeným k ochraně vkladatelů a
investorů, které se vztahují se na tyto případy. ê2000/12/ES HLAVA II PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI
ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU ê 2000/12/ES
článek 4 (přizpůsobený) è1 Směrnice
2004/xx/ES článek 3 Článek 6 Povolení Členské státy stanoví, že úvěrové
instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení. Ö Aniž jsou
dotčeny články 7 až 9, 11 a 12Õ stanoví podmínky pro
vydání tohoto povolení v souladu s
články 5 až 9 a sdělí je è1 Komisi ç . ê 2000/12/ES
článek 8 (přizpůsobený) Článek 7 Obchodní plán a
organizační struktura Členské státy vyžadují, aby byl k
žádostem o povolení přiložen obchodní plán, z nějž budou vyplývat mj.
druhy zamýšlené činnosti a organizační struktura dané úvěrové instituce. ê 2000/12/ES
článek 9 (přizpůsobený) Článek 8 Hospodářské
potřeby Členské státy nesmějí vyžadovat, aby
žádost o povolení byla zkoumána z hlediska hospodářských potřeb trhu. ê 2000/12/ES čl. 5
odst. 1 (přizpůsobený) Článek 9 Počáteční
kapitál 1. Aniž jsou dotčeny jiné
obecné podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy, vydají
příslušné orgány povolení pouze tehdy, má-li úvěrová instituce
samostatný kapitál a nebo počáteční kapitál činí
nejméně 5 milionů EUR. ê 2000/12/ES čl. 1
bod 11 (přizpůsobený) „Počátečním
kapitálem“ se rozumí Ö zahrnuje Õ kapitál Ö a rezervy Õ , jak je vymezen Ö uvedeno Õ v čl. 34 odst. 2 bodech 1 a 2 Ö v čl. 57
písm. a) a b) Õ . ê 2000/12/ES
čl. 5 odst. 1 a 2 (přizpůsobený) Členské státy mohou rozhodnout, že
úvěrové instituce existující ke dni 15. prosince 1979, které
nesplňují požadavky týkající se Ö samostatného Õ kapitálu, mohou
pokračovat ve své činnosti. Mohou tyto úvěrové instituce
osvobodit od požadavku stanoveného v čl. 6 Ö 11 Õ odst. 1 prvním
pododstavci. 2. Členské státy však mohou Ö za níže
uvedených podmínek Õ vydat povolení
určitým kategoriím úvěrových institucí s počátečním
kapitálem nižším, než je částka předepsaná
Ö uvedená Õ
v odstavci 1: V takových případech: a) počáteční kapitál nesmí být nižší
než jeden milion EUR, b) dotyčné členské státy musí Komisi
sdělit důvody využití Ö této Õ možnosti, poskytované tímto odstavcem, c) bude při
zveřejnění seznamu uvedeného v článku 11 u
názvu úvěrové instituce, uvedena poznámka o tom, že
daná úvěrová instituce která nedosahuje minimálního kapitálu předepsaného Ö uvedeného Õ
v odstavci 1, Ö musí být na
seznamu uvedeném v článku 14 příslušná poznámka Õ . ê 2000/12/ES
čl. 5 odst. 3 až 7 (přizpůsobený) Článek 10 1. Kapitál úvěrové instituce
nesmí poklesnout pod výši počátečního kapitálu vyžadovanou podle odstavců 1 a 2 Ö článku 9 Õ při vydání
povolení. 2. Členské státy mohou
rozhodnout, že úvěrové instituce existující ke dni 1. ledna 1993, jejichž
kapitál nedosahuje výše předepsané pro počáteční kapitál v odstavcích 1 a 2 Ö v článku 9 Õ , mohou
pokračovat ve své činnosti. V takovém případě nesmí jejich
kapitál poklesnout pod nejvyšší úroveň dosaženou po dni 22. prosince 1989. 3. Převezme-li kontrolu nad
úvěrovou institucí spadající do kategorie uvedené v odstavci 4 Ö 2 Õ jiná fyzická nebo
právnická osoba než ta, která měla nad úvěrovou institucí kontrolu
dříve, musí kapitál této úvěrové instituce dosáhnout alespoň
úrovně předepsané Ö uvedené Õ pro
počáteční kapitál v odstavcích 1 a 2 Ö článku
9 Õ . 4. Za určitých zvláštních
okolností a se souhlasem příslušných orgánů nesmí při fúzi dvou
nebo více úvěrových institucí spadajících do kategorie uvedené v odstavci 4 Ö 2 Õ kapitál Ö úvěrové Õ instituce, která
vznikne fúzí, klesnout pod celkovou výši kapitálu fúzovaných Ö úvěrových Õ institucí ke dni
fúze, pokud není dosaženo úrovně vyžadované podle odstavců
1 a 2 Ö článku 9 Õ . 5. Pokud by v případech uvedených
v odstavcích 3, 4 a 6 Ö 1, 2 a 4 Õ měl být kapitál
snížen, mohou příslušné orgány za odůvodněných okolností umožnit
dotyčné úvěrové instituci, aby ve vymezené lhůtě napravila
svůj stav nebo ukončila svou činnost. ê 2000/12/ES
článek 6 (přizpůsobený) Článek 11 Řídící
orgán a umístění skutečného sídla úvěrových institucí 1. Příslušné orgány vydají
úvěrové instituci povolení pouze tehdy, řídí-li její činnost
skutečně nejméně dvě osoby. Příslušné orgány dále nNevydají povolení, pokud tyto osoby nepožívají
dobré pověsti nebo nemají dostatek zkušenosti pro výkon svých funkcí. 2. Členské státy vyžadují,
aby: a) každá úvěrová instituce, která je právnickou osobou a která
má podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, sídlo, měla
skutečné sídlo v členském státě, kde má své sídlo, b) každá jiná úvěrová instituce měla skutečné sídlo v
členském státě, který jí vydal povolení a ve kterém
skutečně vykonává svou činnost. ê 2000/12/ES
článek 7 (přizpůsobený) Článek 12 Akcionáři a
společníci 1. Příslušné orgány vydají
povolení k činnosti úvěrové instituci až poté, co jim je sdělena
totožnost jejích přímých nebo nepřímých akcionářů nebo
společníků, kteří v nich mají jako fyzické nebo právnické osoby
kvalifikovanou účast, a výše jejich účastí. Pro účely definice Ö Při
určování Õ kvalifikované
účasti ve smyslu tohoto článku se přihlédne k hlasovacím
právům uvedeným v článku 7 Ö 92 Õ směrnice Ö Evropského
parlamentu a Rady Õ 88/627/EHS[24]
2001/34/ES[25]. 2. Příslušné orgány
odmítnou vydat povolení, nejsou-li přesvědčeny, že dotyční akcionáři nebo společníci
vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a
obezřetného řízení úvěrové instituce. 3. Existují-li úzká propojení
mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými či právnickými osobami,
vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li tato propojení
účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí. Příslušné orgány rovněž odmítnou vydat
povolení, pokud účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí brání právní
nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna
či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž má úvěrová instituce
úzké propojení, anebo obtíže související s uplatňováním těchto Ö právních a
správních Õ předpisů. Příslušné orgány vyžadují od úvěrové
instituce předkládání údajů, jež potřebují ke sledování toho,
zda jsou trvale dodržovány podmínky uvedené v tomto odstavci. ê 2000/12/ES
články 8 a 9 (přizpůsobený) Článek 8 Obchodní plán a
organizační struktura Členské státy
vyžadují, aby byl k žádostem o povolení přiložen obchodní plán, z
nějž budou vyplývat mj. druhy zamýšlené činnosti a organizační
struktura dané úvěrové instituce. Článek 9 Hospodářské
potřeby Členské státy
nesmějí vyžadovat, aby žádost o povolení byla zkoumána z hlediska
hospodářských potřeb trhu. ê 2000/12/ES
článek 10 (přizpůsobený) Článek 13 Zamítnutí
žádosti Zamítnutí žádosti o povolení musí být
odůvodněno a oznámeno žadateli do šesti měsíců od obdržení
žádosti nebo, byla-li žádost neúplná, do šesti měsíců ode dne, kdy
žadatel zaslal údaje nezbytné k rozhodnutí. V každém případě však
musí být rozhodnuto do dvanácti měsíců od doručení žádosti. ê 2000/12/ES
článek 11 (přizpůsobený) Článek 14 Oznámení
povolení Komisi Každé vydání povolení musí být oznámeno
Komisi. ÖNázev Õ každé úvěrové
instituce Ö , které bylo
uděleno povolení, Õ se zapíše do
seznamu. , který Komise Ö tento
seznam Õ zveřejní
v Úředním věstníku Evropských
společenství Ö Evropské
unie Õ a
průběžně Ö ho Õ aktualizuje. ê 2000/12/ES
článek 12 (přizpůsobený) Článek 15 Předchozí
konzultace s příslušnými orgány ostatních členských států 1. Před vydáním povolení úvěrové instituci Ö příslušné
orgány konzultují Õ je třeba konzultovat příslušné orgány druhého
zúčastněného členského státu, je-li
úvěrová instituce Ö v případě,
že: Õ Öa) dotčená
úvěrová instituce je Õ dceřiným
podnikem úvěrové instituce povolené v jiném členském státě,
nebo Öb) dotčená
úvěrová instituce je Õ dceřiným podnikem
mateřského podniku úvěrové instituce povolené v jiném
členském státě, nebo Ö c) Õ úvěrovou institucí kontrolovanou týmiž
fyzickými nebo právnickými osobami, Ö dotčená
úvěrová instituce je kontrolována týmiž fyzickými a právnickými osobami, Õ které kontrolují
úvěrovou instituci povolenou v jiném členském státě. ê 2002/87/ES
článek 29 bod 2 (přizpůsobený) 2. Ö Před
vydáním povolení úvěrové instituci Õ příslušný orgán
Ö konzultuje
příslušný orgán Õ zúčastněného
členského státu pověřený dozorem
dohledem nad pojišťovnami nebo
investičními podniky je konzultován před
vydáním povolení úvěrové instituci, která je: Ö v případě,
že: Õ a) Ö dotčená
úvěrová instituce je Õ dceřiným
podnikem pojišťovny nebo investičního podniku povoleného ve
Společenství, nebo b) Ö dotčená
úvěrová instituce je Õ dceřiným
podnikem mateřského podniku pojišťovny nebo investičního podniku
povoleného ve Společenství, nebo c) Ö dotčená
úvěrová instituce je Õ kontrolována toutéž
fyzickou či právnickou osobou, která kontroluje pojišťovnu nebo
investiční podnik povolený ve Společenství. 3. Dotyčné příslušné orgány
uvedené v prvním a druhém pododstavci Ö odstavcích 1
a 2 Õ vzájemně
konzultují zejména při hodnocení vhodnosti akcionářů a
pověsti a zkušeností osob, které se podílejí na řízení jiného podniku
ze stejné skupiny. Vzájemně se informují Ö si vyměňují
informace Õ o všech údajích
týkajících se vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností
ředitelů majících význam pro ostatní
příslušné orgány zúčastněné při vydávání povolení i při průběžné
kontrole dodržování provozních podmínek. ê 2000/12/ES
článek 13 (přizpůsobený) Článek 16 Pobočky
úvěrových institucí povolených v jiném členském státě Hostitelské členské státy nesmějí
vyžadovat další povolení nebo poskytnutí kapitálu pro pobočky
úvěrových institucí povolených v jiných členských státech.
Zřizování poboček a dohled nad nimi se řídí článkem 17, čl. 20 odst. 1 až 6 a
články 22 a 26 Ö články 22,
25, čl. 26 odst. 1 až 3, články 29 až 37 a článkem
40 Õ . ê 2000/12/ES
článek 14 (přizpůsobený) Článek 17 Odnětí
povolení 1. Příslušné orgány mohou
odejmout povolení vydané úvěrové instituci pouze tehdy, pokud tato
instituce: a) nevyužije své povolení do dvanácti
měsíců, výslovně se jej zřekne nebo neprovozuje
činnost po dobu více než šesti měsíců, nestanoví-li daný
členský stát, že v takových případech povolení zaniká; b) získala povolení na základě
nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky; c) přestala splňovat podmínky, na
jejichž základě bylo povolení vydáno; d) nadále nevlastní dostatečný kapitál
nebo již nadále není schopna plnit své závazky vůči svým
věřitelům, a zejména pokud již nezajišťuje bezpečnost
jí svěřených majetkových hodnot; e) spadá pod některý jiný případ,
kdy lze podle vnitrostátních právních předpisů povolení odejmout. 2. Odnětí povolení musí být odůvodněno a sděleno
Ö se
odůvodní a sdělí Õ dotčeným osobám;. oOdnětí
musí být Ö se Õ rovněž oznámeno Ö oznámí Õ Komisi. ê 2000/12/ES
článek 15 (přizpůsobený) Článek 18 Název Úvěrové instituce mohou při výkonu
své činnosti bez ohledu na předpisy Ö hostitelského
členského státu o Õ používání slov
„banka“, „spořitelna“ nebo jiných obdobných označení existujících v hostitelském členském státě
užívat na celém území Společenství týž název, jaký užívají v členském
státě, kde mají své skutečné sídlo.
Při nebezpečí záměny může hostitelský členský stát z
důvodu ujasnění požadovat, aby byl název doplněn
vysvětlujícím dodatkem. ê 2000/12/ES čl. 16
odst. 1 (přizpůsobený) Článek 19 Kvalifikovaná
účast v úvěrové instituci 1. Členské státy stanoví,
že každá fyzická nebo právnická osobya, která hodlá přímo nebo nepřímo
držet kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, o tom nejprve
uvědomí příslušné orgány a oznámí jim výši zamýšlené účasti. Každá fyzická nebo právnická osoba rovněž
uvědomí příslušné orgány o zamýšleném zvýšení své kvalifikované
účasti, kterým by její podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích
právech dosáhl nebo překročil hranice 20 %, 33 % nebo 50 % nebo
kterým by se daná úvěrová instituce stala jejím dceřiným podnikem. Aniž je dotčen odstavec 2, mohou
příslušné orgány ve lhůtě nejvýše tří měsíců od
oznámení podle prvního Ö a druhého Õ pododstavce vyslovit
nesouhlas s tímto úmyslem, nejsou-li přesvědčeny, že Ö dotčené Õ osoby uvedené v prvním pododstavci vyhovují nárokům
kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení
úvěrové instituce. Pokud nevysloví nesouhlas s Ö daným Õ úmyslem uvedeným v prvním pododstavci, mohou stanovit lhůtu
pro jeho uskutečnění. ê 2002/87/ES
článek 29 bod 3 (přizpůsobený) 2. Je-li nabyvatelem
účasti uvedené v odstavci Ö osobou, která
hodlá nabýt účast uvedenou v odstavci Õ 1, úvěrová
instituce, pojišťovna nebo investiční podnik povolený v jiném
členském státě, mateřský podnik úvěrové instituce,
pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v jiném členském
státě nebo fyzická nebo právnická osoba s kontrolou nad úvěrovou
institucí, pojišťovnou nebo investičním podnikem povoleným v jiném
členském státě a pokud by se Ö úvěrová Õ instituce, v níž
nabyvatel hodlá nabýt účast, tím stala dceřiným podnikem nebo by se
dostala pod jeho kontrolu, musí Ö předchází Õ vyhodnocení tohoto
nabytí předcházet konzultace podle
článku 12 Ö 15 Õ . ê 2000/12/ES
čl. 16 odst. 3 (přizpůsobený) Článek 20 3. Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoba,
která hodlá zcizit svou přímo či nepřímo drženou kvalifikovanou
účast v úvěrové instituci, nejprve uvědomí příslušné orgány
o zamýšlené výši zcizované účasti. Každá fyzická nebo právnická osoba
rovněž uvědomí příslušné orgány o zamýšleném snížení své
kvalifikované účasti, kterým by její podíl na základním kapitálu nebo
hlasovacích právech klesl pod 20 %, 33 % nebo 50 % nebo kterým by daná
úvěrová instituce přestala být jejím dceřiným podnikem. ê 2000/12/ES
čl. 16 odst. 4 až 6 (přizpůsobený) Článek 21 14. Jakmile
úvěrová instituce zjistí, že v ní došlo k nabytí nebo zcizení
kapitálové účasti, na jejichž základě došlo k překročení
hranic nebo poklesu pod hranice uvedené v odstavcích
1 a 3 Ö čl. 19
odst. 1 a v článku 20 Õ , uvědomí o tom
příslušné orgány. Nejméně jednou za rok jim
Ö příslušným
orgánům Õ rovněž
sdělí totožnost akcionářů a společníků s
kvalifikovanými účastmi a výši těchto účastí, jak to vyplývá
zejména z informací podávaných na výročních valných hromadách
akcionářů a společníků nebo v rámci povinností
společností kotovaných na burze. 25. Jestliže
by vliv osob uvedených v odstavci 1 Ö čl. 19
odst. 1 Õ mohl mít
nepříznivý dopad na řádné a obezřetné řízení instituce,
stanoví členské státy, že příslušné orgány učiní opatření
nezbytná k ukončení tohoto stavu. Tato opatření mohou spočívat zejména v soudních příkazech, sankcích proti
řídícím pracovníkům nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s
podíly drženými dotyčnými akcionáři nebo společníky. Obdobná opatření se použijí vůči
fyzickým nebo právnickým osobám, které nesplní povinnost předběžného
hlášení podle odstavce 1 Ö čl. 19
odst. 1 Õ . Dojde-li k nabytí
účasti přes nesouhlas příslušných orgánů, stanoví
členské státy, aniž jsou dotčeny jiné uplatnitelné sankce, že výkon
dotyčných hlasovacích práv je pozastaven nebo že odevzdané hlasy jsou
neplatné nebo mohou být prohlášeny za neplatné. 36. Pro účely definice Ö Při
určování Õ kvalifikované
účasti a jiných hranic účasti uvedených v tomto článku se
přihlíží ke hlasovacím právům uvedeným v článku 7 Ö 92 Õ směrnice 88/627/EHS Ö 2001/34/ES Õ . ê 2000/12/ES
článek 17 (přizpůsobený) ðnový Článek 22 Postupy a
organizace vnitřní kontroly 1. Příslušné orgány
domovského členského státu vyžadují, aby měla
každá úvěrová instituce řádné řídicí a
účetní postupy a odpovídající mechanismus vnitřní kontroly. ð řádné správní uspořádání,
včetně jasné organizační struktury s dobře vymezenými,
transparentními a konzistentními liniemi odpovědnosti, účinné postupy
k určení, řízení, kontrole a ohlašování rizik, kterým je nebo by
mohla být vystavena, a přiměřené mechanismy vnitřní
kontroly, včetně řádných administrativních a účetních
postupů. ï 2. Uspořádání,
postupy a mechanismy uvedené v odstavci 1 jsou úplné a přiměřené
povaze, rozsahu a složitosti činností úvěrové instituce.
Přihlíží se k technickým kritériím uvedeným v příloze V. ê2000/12/ES HLAVA III USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A SVOBODY POSKYTOVÁNÍ VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB ê 2000/12/ES (přizpůsobený) ÖOddíl 1 Úvěrové
instituce Õ ê 2000/12/ES
článek 18 (přizpůsobený) Článek 23 Úvěrové
instituce Členské státy stanoví, že činnosti
uvedené v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2 a
článkem 22 Ö článkem 25,
čl. 26 odst. 1 až 3, čl. 28 odst. 1 a 2 a
články 29 až 37 Õ buď
prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb
kteroukoliv úvěrovou institucí, jež byla povolena a jež podléhá dohledu
příslušných orgánů jiného členského státu, pokud se vydané
povolení vztahuje na tyto činnosti. ê 2000/12/ES
(přizpůsobený) Ö Oddíl 2
Finanční instituce Õ ê 2000/12/ES
čl. 19 první a třetí pododstavec (přizpůsobený) Článek 24 Finanční instituce 1. Členské státy stanoví, že činnosti vyjmenované v
příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2 a
článkem 22 Ö článkem 25,
čl. 26 odst. 1 až 3, čl. 28 odst. 1 a 2 a
články 29 až 37 Õ buď
prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb
kteroukoliv finanční institucí jiného členského státu, která je
dceřiným podnikem úvěrové instituce nebo společným dceřiným
podnikem dvou nebo více úvěrových institucí, jejíž společenská
smlouva a stanovy povolují tyto činnosti a která splňuje všechny
následující podmínky: a) mateřský podnik nebo podniky byly povoleny jakožto
úvěrové instituce v členském státě, jehož právem se mateřský podnik Ö finanční
instituce Õ řídí, b) dotyčné činnosti jsou skutečně provozovány na
území zmíněného členského státu, c) mateřský podnik nebo podniky drží alespoň 90 %
hlasovacích práv spojených s podíly nebo akciemi v
dceřiném podniku Ö ve
finanční instituci Õ , d) mateřský podnik nebo podniky splňují požadavky
příslušných orgánů, pokud se jedná o obezřetné řízení dceřiného podniku Ö finanční
instituce Õ , a prohlásí se
souhlasem příslušných orgánů domovského členského státu, že
ručí společně a nerozdílně za závazky dceřiného podniku Ö finanční instituce Õ , e) na dceřiný podnik Ö finanční
instituci Õ se
skutečně vztahuje, zvláště pokud jde o dotyčné
činnosti, konsolidovaný dohled nad mateřským podnikem nebo každým z
mateřských podniků podle článků 52 až
56 Ö hlavy V kapitoly 4
oddílu 1 Õ , zejména za
účelem výpočtu ukazatele kapitálové přiměřenosti,
kontroly velké angažovanosti a omezení účastí, jak je stanoví článek 50 Ö 120 Õ . Dodržování těchto podmínek ověří
příslušné orgány domovského členského státu, které dceřinému podniku Ö finanční
instituci Õ vystaví
osvědčení, jež musí být přiloženo k oznámení uvedenému v čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2 Ö článcích
25 a 28 Õ . Příslušné orgány domovského členského
státu zajistí dohled nad dceřiným podnikem Ö finanční
institucí Õ v souladu s čl. 5 odst. 3 a články 16, 17, 26, 28, 29, 30 a 32
Ö čl. 10
odst. 1, články 19 až 22, článkem 40, články 42 až 52 a
článkem 54 Õ . ê 2000/12/ES
čl. 19 šestý pododstavec (přizpůsobený) 2. Přestane-li finanční instituce Ö uvedená
v prvním pododstavci odstavce 1 Õ splňující podmínky tohoto článku plnit
některé ze stanovených podmínek, oznámí to její domovský členský stát
příslušným orgánům hostitelského členského státu a činnosti
provozované Ö uvedenou finanční Õ institucí v
hostitelském členském státě se začnou řídit právem
hostitelského členského státu. ê 2000/12/ES
čl. 19 čtvrtý pododstavec (přizpůsobený) 3. Ustanovení uvedená v tomto
článku Ö odstavcích 1
a 2 Õ se obdobně použijí
na dceřiné podniky Ö finanční
instituce uvedené v prvním pododstavci odstavce 1. Õ s nezbytnými úpravami. Zejména
se „úvěrovou institucí“ rozumí „finanční instituce splňující
podmínky stanovené v článku 19“, a „povolením“ rozumí „společenská smlouva
a stanovy“. ê 2000/12/ES
čl. 19 odst. 5 a 6 (přizpůsobený) V čl. 20 odst. 3 se
druhý pododstavec čte takto: „Příslušné orgány
domovského členského státu rovněž sdělí výši kapitálu
dceřiné finanční instituce a konsolidovaný ukazatel kapitálové
přiměřenosti její mateřské úvěrové instituce.“ Přestane-li
finanční instituce splňující podmínky tohoto článku plnit
některé ze stanovených podmínek, oznámí to její domovský členský stát
příslušným orgánům hostitelského členského státu a činnosti
provozované institucí v hostitelském členském státě se začnou
řídit právem hostitelského členského státu. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) ÖOddíl 3 Výkon práva
usazování Õ ê 2000/12/ES
čl. 20 odst. 1, 2 a 3 první a druhý pododstavec (přizpůsobený) Článek 25 Výkon práva
usazování 1. Úvěrová instituce, která
hodlá zřídit pobočku na území jiného členského státu, to oznámí
příslušným orgánům svého domovského členského státu. 2. Členské státy stanoví,
že úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku v jiném
členském státě, v oznámení podle odstavce 1 uvede tyto údaje: a) členský stát, na jehož území hodlá
zřídit pobočku, b) obchodní plán pobočky,
uvádějící mimo jiné zamýšlené druhy činnosti a organizační
uspořádání pobočky, c) adresu v hostitelském členském
státě, kde lze získat potřebné dokumenty, d) jména osob Ö , které budou
odpovídat Õ odpovědných za řízení pobočky. 3. Nemají-li příslušné
orgány domovského členského státu důvod k pochybnostem o
přiměřenosti správního uspořádání nebo o finančním
stavu úvěrové instituce s ohledem na její zamýšlenou činnost,
sdělí údaje podle odstavce 2 do tří měsíců od obdržení
veškerých údajů příslušným orgánům hostitelského členského
státu a zároveň o tom uvědomí dotyčnou Ö úvěrovou Õ instituci. Příslušné orgány domovského členského
státu rovněž sdělí výši kapitálu a ukazatel kapitálové
přiměřenosti úvěrové instituce. ê 2000/12/ES
článek 19 pátý pododstavec (přizpůsobený) Ö Odchylně
od druhého pododstavce Õ příslušné
orgány domovského členského státu Ö v případě
uvedeném v článku 24 Õ rovněž sdělí výši kapitálu dceřiné finanční instituce a konsolidovaný ukazatel
kapitálové přiměřenosti její mateřské úvěrové
instituce. ê 2000/12/ES čl. 20
odst. 3 třetí pododstavec (přizpůsobený) 4. Pokud příslušné orgány domovského členského státu
odmítnou sdělit údaje podle odstavce 2 příslušným orgánům hostitelského
členského státu, odůvodní toto odmítnutí dotyčné Ö úvěrové Õ instituci do
tří měsíců od obdržení veškerých údajů. Proti odmítnutí nebo nevydání stanoviska se lze
odvolat k soudu domovského členského státu. ê 2000/12/ES
čl. 20 odst. 4 až 7 (přizpůsobený) Článek 26 14. Dříve
než pobočka úvěrové instituce zahájí činnost, učiní
příslušné orgány hostitelského členského státu do dvou
měsíců od obdržení údajů podle odstavce 3
Ö článku
25 Õ přípravy k
dohledu nad úvěrovou institucí v souladu s článkem
22 Ö oddílem 5 Õ a případně
stanoví podmínky, jimiž se provozování této činnosti musí v hostitelském
členském státě řídit z důvodů veřejného zájmu. 25. Po
obdržení sdělení od příslušných orgánů hostitelského
členského státu nebo po uplynutí lhůty stanovené v odstavci 14,
nebylo-li sdělení učiněno, může být pobočka
zřízena a Ö může Õ zahájit svou
činnost. 36. Změní-li
se některý z údajů sdělovaných podle odst.
2 písm. b), c) a d), Ö čl. 25
písm. b), c) nebo d), Õ sdělí to
úvěrová instituce nejpozději jeden měsíc před
uskutečněním této změny písemně příslušným
orgánům domovského členského státu a hostitelského členského
státu, aby se mohly ke změně vyslovit příslušné orgány
domovského členského státu podle odstavce 3 Ö článku 25 Õ a příslušné
orgány hostitelského členského státu podle odstavce 1 Ö tohoto
článku Õ 4. 47. U
poboček, které zahájily svou činnost v souladu
s předpisy hostitelského členského státu před
1. lednem 1993, se má za to, že byly předmětem postupu
podle Ö článku 25
a Õ odstavců 1 až 5 Ö a 2 tohoto
článku Õ . Od uvedeného Ö toho Õ dne se na ně
vztahuje odstavec 6 Ö 3 tohoto
článku Õ a články 18, 19, 22 a 29 Ö článek 23,
oddíly 2 a 5 a článek 43 Õ . ê 2000/12/ES čl. 1
bod 3 poslední věta Článek 27 Mmá-li
úvěrová instituce sídlo v jednom členském státě a více
provozoven v jiném členském státě, považují se tyto provozovny za
jedinou pobočku. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) Ö Oddíl 4 Volný
pohyb služeb Õ ê 2000/12/ES
článek 21 (přizpůsobený) Článek 28 Volný pohyb
služeb 1. Úvěrová instituce, která
hodlá zahájit činnost na území jiného členského státu v rámci volného
pohybu služeb, oznámí příslušným orgánům domovského členského
státu činnosti uvedené v příloze I, které hodlá provozovat. 2. Příslušné orgány
domovského členského státu uvědomí o tomto oznámení Ö uvedeném
v odstavci 1 Õ do jednoho
měsíce od obdržení příslušné orgány hostitelského členského
státu. 3. Tímto článkem nejsou
dotčena práva nabytá úvěrovými institucemi poskytujícími služby
před 1. lednem 1993. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) Ö Oddíl
5 Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu Õ ê 2000/12/ES čl. 22
odst. 1 (přizpůsobený) Článek 29 Pravomoc
příslušných orgánů hostitelského členského státu 1. Hostitelský členský stát může pro statistické účely
vyžadovat, aby všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jeho
území, podávaly příslušným orgánům tohoto státu pravidelně
zprávy o své činnosti na jeho území. Při výkonu povinností uložených jim
článkem 27 Ö 41 Õ mohou hostitelské
členské státy vyžadovat od poboček úvěrových institucí
pocházejících z jiných členských států tytéž informace, jaké k tomuto
účelu vyžadují od tuzemských úvěrových institucí. ê 2000/12/ES
čl. 22 odst. 2 až 4 (přizpůsobený) Článek 30 12. Shledají-li
příslušné orgány hostitelského členského státu, že Ö úvěrová Õ instituce, která má
pobočku nebo poskytuje služby na jeho území, nedodržuje právní
předpisy vydané daným státem v souladu s touto směrnicí, které
vymezují pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského
státu, vyzvou dotyčnou Ö úvěrovou Õ instituci, aby
ukončila tento protiprávní stav. 23. Nezjedná-li
dotyčná Ö úvěrová Õ instituce nápravu,
uvědomí o tom příslušné orgány hostitelského členského státu
příslušné orgány domovského členského státu. Ty neprodleně učiní veškerá vhodná
opatření, aby zajistily, že dotyčná Ö úvěrová Õ instituce
ukončí tento protiprávní stav. Povahu těchto opatření sdělí
příslušným orgánům hostitelského členského státu. 34. Pokračuje-li
dotyčná Ö úvěrová Õ instituce přes
opatření učiněná domovským členským státem nebo proto, že
se taková opatření ukáží být nedostatečná nebo že nebyla
dotčeným státem učiněna, v porušování právních
předpisů hostitelského členského státu uvedených v odstavci 2 Ö 1 Õ , může
hostitelský členský stát poté, co o tom uvědomí příslušné orgány
domovského členského státu, učinit vhodná opatření, aby zabránil
dalším nesrovnalostem nebo aby je potrestal, a případně též zakázat
dané Ö úvěrové Õ instituci zahajovat
další operace na jeho území. Členské státy zajistí, aby na jejich území
bylo možné úvěrovým institucím doručovat písemnosti nezbytné pro
taková opatření. ê 2000/12/ES čl. 22
odst. 5 (přizpůsobený) Článek 31 5. Odstavci 1 až 4 Ö Články 29
a 30 Õ není dotčena
pravomoc hostitelských členských států činit vhodná
opatření k zabránění nebo potrestání nesrovnalostí spáchaných na
jejich území, které jsou v rozporu s právními předpisy, jež přijaly z
důvodů veřejného zájmu. To zahrnuje možnost zakázat úvěrové
instituci zahajovat další operace na jejich území. ê 2000/12/ES čl. 22
odst. 6 (přizpůsobený) Článek 32 6. Opatření přijatá podle odstavců
3, 4 a 5 Ö čl. 30
odst. 2 a 3 nebo článku 31 Õ obsahující sankce
nebo omezení svobody poskytování služeb musí být řádně
odůvodněna a oznámena Ö úvěrové Õ instituci. Proti
každému opatření se lze odvolat k soudu členského státu, jehož orgány
je přijaly. ê 2000/12/ES čl. 22
odst. 7 (přizpůsobený) Článek 33 7. Dříve než zahájí postup podle odstavců
2, 3 a 4 Ö článku
30 Õ , mohou
příslušné orgány hostitelského členského státu v naléhavých
případech přijmout předběžná opatření nezbytná pro
ochranu vkladatelů, investorů a dalších osob, jimž jsou služby
poskytovány. O takových opatřeních neprodleně uvědomí Komisi a
příslušné orgány ostatních dotčených členských států. Po konzultaci s příslušnými orgány
dotčených členských států může Komise rozhodnout, že daný
členský stát musí uvedená opatření změnit nebo zrušit. ê 2000/12/ES čl. 22
odst. 8 (přizpůsobený) Článek 34 8. Hostitelský
členský stát může při výkonu pravomoci svěřené mu na
základě této směrnice učinit vhodná opatření, aby zabránil
nesrovnalostem na svém území nebo je potrestal. To zahrnuje možnost zakázat
úvěrové instituci zahajovat další operace na jeho území. ê 2000/12/ES čl. 22
odst. 9 (přizpůsobený) Článek 35 9. O případném odnětí povolení jsou uvědoměny
příslušné orgány hostitelského členského státu, jež učiní vhodná
opatření, aby znemožnily dané Ö úvěrové Õ instituci zahajovat
další operace na jeho území a aby ochránily zájmy vkladatelů. ê 2000/12/ES čl. 22
odst. 10 (přizpůsobený) Článek 36 10. Členské státy sdělí Komisi počet a povahu
případů, v nichž došlo k zamítnutí podle čl.
20 odst. 1 až 6 Ö článků
25 a 26 Õ nebo k přijetí
opatření podle odstavce 4 tohoto článku Ö čl. 30
odst. 3 Õ . ê 2000/12/ES čl. 22
odst. 11 (přizpůsobený) Článek 37 11. Tento článek Ö oddíl Õ se nedotýká práva
úvěrových institucí se skutečným
sídlem v jiném členském státě nabízet své služby všemi dostupnými
sdělovacími prostředky v hostitelském členském státě,
není-li to v rozporu s případnými předpisy o formě a obsahu
takové reklamy přijatými z důvodů veřejného zájmu. ê2000/12/ES HLAVA IV VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI ê 2000/12/ES (přizpůsobený) Ö Oddíl
1 oznamování podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na
trhy těchto zemí Õ ê 2000/12/ES
článek 23 (přizpůsobený) Oznamování
dceřiných podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na
trhy těchto zemí 1. Příslušné orgány členských států uvědomí Komisi a
příslušné orgány ostatních členských států o: a) každém povolení vydaném
přímému nebo nepřímému dceřinému podniku jednoho nebo více
mateřských podniků, které se řídí právem třetí země. b) každém nabytí účasti
v úvěrové instituci ve Společenství takovým mateřským podnikem,
jímž se úvěrová instituce stane jeho dceřiným podnikem. Je-li vydáno povolení
přímému nebo nepřímému dceřinému podniku jednoho nebo více
mateřských podniků, které se řídí právem třetí země,
upřesní příslušné orgány strukturu této skupiny ve zprávě,
kterou zašlou Komisi na základě článku 11. 2. Členské
státy uvědomí Komisi o všech obecných obtížích, s nimiž se jejich
úvěrové instituce setkaly při zřizování poboček nebo
provozování bankovní činnosti v některé třetí zemi. 3. Komise
pravidelně vypracovává zprávu o zacházení s úvěrovými institucemi
Společenství v třetích zemích ve smyslu odstavců 4 a 5, pokud
jde o zřizování poboček, provozování bankovních činností a o
nabývání účastí v úvěrových institucích třetích zemí. Komise
předloží tyto zprávy Radě spolu s případnými návrhy v tomto
směru. 4. Shledá-li
Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 3 nebo jiných informací, že
některá třetí země nezabezpečuje úvěrovým institucím
Společenství účinný přístup na svůj trh, srovnatelný s
přístupem poskytovaným Společenstvím úvěrovým institucím z této
třetí země, může Radě navrhnout, aby ji pověřila
jednáním s cílem získat srovnatelné příležitosti v hospodářské
soutěži pro úvěrové instituce Společenství. Rada rozhodne
kvalifikovanou většinou. 5. Shledá-li
Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 1 nebo jiných informací, že
se úvěrovým institucím Společenství nedostává v třetí zemi
národního zacházení poskytujícího stejné příležitosti v hospodářské
soutěži, jaké mají tuzemské úvěrové instituce, a že nejsou dány
podmínky účinného přístupu na tamní trh, může zahájit jednání s
cílem napravit tento stav. 6. Za
okolností uvedených v prvním pododstavci lze kromě zahájení jednání
rovněž kdykoliv rozhodnout postupem podle čl. 60 odst. 2, že
příslušné orgány členských států omezí nebo odloží svá
rozhodnutí o žádostech o povolení podaných ke dni zmíněného rozhodnutí
nebo později, jakož i o nabytí účasti přímými nebo
nepřímými mateřskými podniky, které se řídí právem dané
třetí země. Doba trvání uvedených opatření nesmí přesáhnout
tři měsíce. Před uplynutím
tříměsíční lhůty a s ohledem na výsledek jednání může
Rada na návrh Komise rozhodnout kvalifikovanou většinou, že tato
opatření budou nadále použitelná. 6. Shledá-li
Komise, že nastala některá ze situací uvedených v odstavcích 4 a 5,
sdělí jí členské státy na její žádost údaje: a) o každé žádosti o
povolení přímého nebo nepřímého dceřiného podniku jednoho nebo
více mateřských podniků, které se řídí právem dané třetí
země; b) o každém
záměru takového podniku nabýt účasti v některé úvěrové
instituci Společenství, jímž by se úvěrová instituce stala jeho
dceřiným podnikem, pokud jim byl tento záměr ohlášen podle
článku 16. Povinnost sdělovat
údaje pomine, jakmile dojde k dohodě se třetí zemí uvedenou v
odstavcích 4 nebo 5 nebo jakmile přestanou být použitelná opatření
uvedená v odst. 5 druhém a třetím pododstavci. 7. Opatření
přijatá na základě tohoto článku musí být v souladu se závazky
Společenství vyplývajícími z mezinárodních dvoustranných nebo
mnohostranných dohod upravujících přístup k činnosti úvěrových
institucí a její výkon. ê 2000/12/ES článek 24 (přizpůsobený) è1 Směrnice
2004/xx/ES è1 Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 7 Článek 38 Pobočky
úvěrových institucí se sídlem mimo Společenství 1. Členské státy neuplatňují
vůči pobočkám úvěrových institucí, jež mají skutečné sídlo mimo Společenství,
předpisy upravující přístup k činnosti a její výkon, jež by je
zvýhodňovaly před pobočkami úvěrových institucí se skutečným sídlem ve Společenství. 2. Příslušné orgány oznámí Komisi
a è1 Evropskému bankovnímu výboru ç veškerá povolení vydaná úvěrovým institucím se skutečným sídlem mimo Společenství
pro jejich pobočky. 3. Aniž je dotčen odstavec 1,
může Společenství v dohodách uzavřených v
souladu se Smlouvou s jednou nebo více třetími zeměmi sjednat
použití ustanovení, jež na základě vzájemnosti
poskytnou pobočkám úvěrové instituce, která má skutečné sídlo mimo Společenství,
rovné zacházení na celém území Společenství. ònový Oddíl 2 Spolupráce s příslušnými orgány
třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě ê 2000/12/ES
článek 25 (přizpůsobený) Článek 39 1. Komise může na žádost
některého z členských států nebo z vlastního podnětu
předkládat Radě návrhy na sjednání dohod s jednou nebo více
třetími zeměmi o způsobech výkonu dohledu na konsolidovaném
základě nad: a) úvěrovými institucemi, jejichž mateřské podniky mají skutečné sídlo v třetí zemi, a b) úvěrovými institucemi v třetích zemích, jejichž
mateřské podniky, a to úvěrové instituce nebo finanční
holdingové společnosti, mají skutečné
sídlo ve Společenství. 2. Dohody uvedené v odstavci 1
jsou uzavírány zejména k zajištění toho, aby: a) příslušné orgány členských států mohly získávat
informace nezbytné pro výkon dohledu na základě konsolidované
finanční situace nad úvěrovými institucemi a finančními
holdingovým společnostmi nacházejícími se ve Společenství, které mají
dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými institucemi
nebo finančními institucemi mimo Společenství, b) příslušné orgány třetích zemí mohly získávat informace
nezbytné pro výkon dohledu nad mateřskými podniky se skutečným sídlem na jejich území, které
mají dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými
institucemi nebo finančními institucemi v jednom nebo více členských
státech. ê Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 8 3. Aniž je dotčen čl.
300 odst. 1 a 2 Smlouvy o založení Evropského společenství Komise za
pomoci Evropského bankovního výboru přezkoumá výsledky jednání uvedených v odstavci
1 a výsledný stav. ê 2000/12/ES HLAVA V ê2000/12/ES ðnový ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE
OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU ð A ZVEŘEJŇOVÁNÍ ï ê2000/12/ES KAPITOLA 1 ZÁSADY OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU ònový Oddíl 1 Pravomoc domovského a hostitelského
členského státu ê 2000/12/ES
článek 26 (přizpůsobený) Článek 40 Kontrolní
pravomoc domovského členského státu 1. Obezřetnostní dohled nad
úvěrovou institucí včetně činností provozovaných v souladu
s články 18 a 19 Ö 23 a 24 Õ vykonávají
příslušné orgány domovského členského státu, aniž jsou dotčena
ustanovení této směrnice, která stanoví příslušnost orgánů
hostitelského členského státu. 2. Odstavcem 1 není dotčen
dohled na konsolidovaném základě podle této směrnice. ê 2000/12/ES
článek 27 (přizpůsobený) Článek 41 Pravomoc
hostitelského členského státu Hostitelský členský stát až do další koordinace
vykonává ve spolupráci s příslušnými orgány domovského členského
státu dohled nad likviditou poboček úvěrových institucí. Aniž jsou dotčena opatření nezbytná
k posílení evropského měnového systému, ponechává si plnou
příslušnost k opatřením vyplývajícím z provádění své měnové
politiky. Tato opatření nesmí stanovit diskriminaci
nebo omezení založené na skutečnosti, že úvěrová instituce byla
povolena v jiném členském státě. ê 2000/12/ES
článek 28 (přizpůsobený) Článek 42 Spolupráce v oblasti
dohledu Příslušné orgány členských
států, jichž se to týká, úzce spolupracují při dohledu nad
činností úvěrových institucí, zejména nad činností provozovanou
prostřednictvím zřizování poboček v jednom nebo více členských
státech jiných než stát, v němž mají skutečné
sídlo. Tyto orgány si navzájem poskytují veškeré informace o řízení,
správě a vlastnictví úvěrových institucí, jež mohou usnadnit dohled
nad nimi nebo zkoumání podmínek pro vydání povolení, jakož i veškeré informace,
jež mohou usnadnit sledování těchto institucí, zvláště ve vztahu k
likviditě, platební schopnosti, pojištění vkladů, omezení velké
angažovanosti, správním a účetním postupům a organizaci vnitřní
kontroly. ê 2000/12/ES
článek 29 (přizpůsobený) Článek 43 Kontrola na
místě v pobočkách zřízených v jiném členském státě 1. Hostitelské členské
státy stanoví, že v případě úvěrové instituce, která je povolena povolené v jiném členském státě a provozuje provozující
činnost prostřednictvím pobočky,
mohou příslušné orgány domovského členského státu poté, co o tom
uvědomí příslušné orgány hostitelského
členského státu země, za
tímto účelem ověřovat na místě samy nebo
prostřednictvím svých zmocněnců údaje uvedené v článku 28 Ö 42 Õ . 2. Příslušné orgány
domovského členského státu rovněž mohou za účelem kontroly
poboček využít některý z dalších postupů uvedených v čl. 55 odst. 7 Ö článku 141 Õ . 3. Tímto
článkem Ö Odstavci 1
a 2 Õ není dotčeno právo
příslušných orgánů hostitelského členského státu provádět v
rámci výkonu svých povinností podle této směrnice kontroly na místě v
pobočkách zřízených na jejich území. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) Ö Oddíl
2 Výměna informací a profesní tajemství Õ ê 2000/12/ES
čl. 30 odst. 1 až 3 (přizpůsobený) Článek 44 Výměna
informací a profesní tajemství 1. Členské státy stanoví,
že všechny osoby pracující v současnosti nebo v minulosti pro
příslušné orgány, jakož i auditoři a odborníci jednající jménem
příslušných orgánů, jsou vázáni profesním tajemstvím. To znamená, že Ö Žádné Õ důvěrné
informace, které získají při výkonu svých služebních povinností, Ö ne Õ smějí
sdělit jiné osobě nebo orgánu jen Ö jinak než Õ v souhrnné nebo
obecné podobě, z níž nelze určit totožnost jednotlivých Ö úvěrových Õ institucí, aniž jsou
dotčeny případy stanovené trestním právem. Byl-li však na úvěrovou společnost instituci vyhlášen konkurs nebo nařízena
likvidace, lze v občanském soudním řízení sdělit
důvěrné informace, které se nedotýkají třetích osob
účastnících se pokusu o záchranu úvěrové instituce. 2. Odstavec 1 není překážkou
výměně informací mezi příslušnými orgány různých
členských států v souladu s touto směrnicí a ostatními
směrnicemi vztahujícími se na úvěrové instituce. Na tyto informace se
vztahuje povinnost dodržování profesního tajemství podle odstavce 1. ê 2000/12/ES čl. 30
odst. 4 (přizpůsobený) Článek 45 4. Příslušný orgán, který obdrží důvěrné informace podle odstavce 1 nebo 2 Ö článku 44 Õ , může tyto
informace využít pouze při výkonu svých povinností Ö a pouze pro
následující účely: Õ a) k prověření toho, zda jsou splněny podmínky pro
přístup k činnosti úvěrových institucí, a k usnadnění
sledování podmínek výkonu této činnosti na nekonsolidovaném nebo
konsolidovaném základě, zejména s důrazem na likviditu, platební
schopnost, velkou angažovanost, správní a účetní postupy a organizaci
vnitřní kontroly, nebo b) k ukládání sankcí, nebo c) ve správním řízení při opravném prostředku
proti rozhodnutí příslušného orgánu, nebo d) v soudním řízení zahájeném na základě článku 33 Ö 55 Õ nebo zvláštních
ustanovení této směrnice nebo jiných směrnic přijatých v oblasti
úvěrových institucí. ê 2000/12/ES čl. 30
odst. 3 (přizpůsobený) Článek 46 3. Členské státy mohou s příslušnými orgány
třetích zemí nebo s orgány či subjekty
institucemi třetích zemí, jak jsou
vymezeny v odstavcích 5 a 6 Ö článku 47
a v čl. 48 odst. 1 Õ , uzavírat dohody o
spolupráci, upravující výměnu informací, pouze tehdy, pokud jsou
sdělené informace chráněny profesním tajemstvím alespoň v
míře stanovené v tomto článku. Účelem výměny informací musí
být plnění dohlížecích úkolů zmíněných orgánů nebo
institucí. Pocházejí-li informace z jiného členského
státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných
orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro
účely, ke kterým tyto orgány daly souhlas. ê 2000/12/ES čl. 30
odst. 5 (přizpůsobený) Článek 47 5. Odstavce 1 a 4 Ö Ustanovení
čl. 44 odst. 1 a článku 45 Õ nejsou
překážkou výměny informací uvnitř jednoho členského státu
tam, kde existují dva nebo více příslušných orgánů, nebo ve vzájemném
styku členských států mezi příslušnými orgány a: a) orgány příslušnými k dohledu nad jinými
finančními institucemi a pojišťovacími společnostmi, jakož i
orgány odpovědnými za dohled nad finančními trhy, b) subjekty zúčastněnými na likvidaci nebo konkursu
úvěrových institucí a dalších obdobných řízeních, c) osobami příslušnými k provádění právními
předpisy stanoveného auditu účetnictví úvěrových institucí a
jiných finančních institucí, při výkonu jejich dohlížecích funkcí;. Není dotčena ani možnost poskytovat orgánům subjektům
spravujícím systémy pojištění vkladů informace, které potřebují
pro výkon svých funkcí. ÖV obou
případech Õ se na obdržené
informace vztahuje profesní tajemství podle odstavce 1
Ö čl. 44
odst. 1 Õ . ê 2000/12/ES
čl. 30 odst. 6 až 7 (přizpůsobený) Článek 48 16. Odchylně
od odstavců 1 až 4 Ö článků
44 až 46 Õ mohou členské
státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a Ö následujícími
orgány Õ : a) orgány odpovědnými za dohled nad subjekty
zúčastněnými na likvidaci a konkursu úvěrových institucí a
obdobných řízení, nebo b) orgány odpovědnými za dohled nad osobami
pověřenými výkonem právními předpisy stanoveného auditu
účetnictví pojišťoven, úvěrových institucí, investičních
podniků a jiných finančních institucí. ÖV takových
případech Õ Ččlenské
státy, které využijí možnosti stanovené v prvním
pododstavci požadují splnění alespoň těchto podmínek: a) informace jsou Ö musí být Õ určeny
k výkonu dohledu uvedeného v prvním pododstavci, b) informace získané v této souvislosti podléhají
Ö musí
podléhat Õ profesnímu tajemství
podle odstavce 1 Ö čl. 44
odst. 1 Õ , c) pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být
sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je
poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které tyto
orgány daly souhlas. Členské státy sdělí Komisi a ostatním
členským státům, které orgány mohou přijímat informace podle
tohoto odstavce. 27. Odchylně
od odstavců 1 až 4 Ö článků 44
až 46 Õ mohou členské
státy za účelem posílení stability a jednotnosti finančního systému
povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a orgány nebo
subjekty zákonem pověřenými zjišťováním a vyšetřováním
případů porušení práva obchodních společností. ÖV takových
případech Õ Ččlenské
státy, které využijí možnosti stanovené v prvním
pododstavci požadují splnění alespoň těchto podmínek: a) informace jsou určeny k výkonu úkolů uvedených
v prvním podoodstavci, b) informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu
tajemství podle odstavce 1 Ö čl. 44
odst. 1 Õ , c) pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být
sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je
poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které tyto
orgány daly souhlas. Provádějí-li v některém členském
státě orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci zjišťování
nebo vyšetřování s pomocí, jejíž povaha vyplývá z jejich konkrétní
pravomoci, osob k tomu pověřených, které nejsou zaměstnanci
veřejné správy, lze možnost stanovenou v prvním pododstavci rozšířit
na tyto osoby za podmínek uvedených Ö upřesněných Õ v druhém
pododstavci. Pro uplatnění třetího odrážky druhého
pododstavce sdělí orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci
příslušným orgánům, které sdělily dotyčnou informaci, jména
a přesné vymezení úkolů osob, jimž má být informace předána. Členské státy oznámí Komisi a ostatním
členským státům názvy orgánů nebo subjektů, kterým mají smějí
být sdělovány informace podle tohoto odstavce
Ö článku Õ . Do 31. prosince 2000 Komise vypracuje zprávu o uplatňování tohoto odstavce Ö článku Õ . ê 2000/12/ES čl. 30
odst. 8 (přizpůsobený) Článek 49 8. Tento Ö oddíl Õ článek není příslušnému orgánu překážkou
v tom, aby sděloval Ö následujícím
orgánům či subjektům Õ informace
určené k výkonu jejich funkce: a) centrálním bankám a jiným subjektům s obdobnými
úkoly, které jednají jako měnové úřady, b) případně jiným státním orgánům odpovědným
za dohled nad platebními systémy. Ani nebrání těmto orgánům nebo
subjektům sdělovat příslušným orgánům informace, které pro
ně jsou nezbytné pro účely odstavce 4 Ö článku
45 Õ . Informace obdržené v této souvislosti
podléhají profesnímu tajemství podle tohoto článku Ö čl. 44
odst. 1 Õ . ê 2000/12/ES
čl. 30 odst. 9 první a druhý pododstavec (přizpůsobený) Článek 50 9. Kromě toho Členské státy mohou, odchylně od odstavců
1 a 4 Ö čl. 44
odst. 1 a článku 45 Õ , na základě
zákona povolit sdělování určitých informací jiným ústředním
orgánům své státní správy odpovědným za přípravu právních
předpisů týkajících se dohledu nad úvěrovými institucemi,
finančními institucemi, investičními službami a pojišťovacími
společnostmi, jakož i inspektorům pověřeným těmito
orgány. Tyto informace však lze sdělit jen tehdy,
je-li to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu. ê 2000/12/ES čl. 30
odst. 9 třetí pododstavec (přizpůsobený) Článek 51 Členské státy nicméně
stanoví, že informace obdržené na základě odstavců
2 a 5 Ö čl. 44
odst. 2 a článku 47 Õ a informace získané
při kontrolách na místě podle čl. 29
Ö 43 Õ odst. 1 a 2
smějí být sděleny podle tohoto odstavce Ö článku Õ pouze s výslovným
souhlasem příslušného orgánu, který tyto informace poskytl, nebo
příslušného orgánu členského státu, v němž byla provedena
kontrola na místě. ê 2000/12/ES čl. 30
odst. 10 (přizpůsobený) Článek 52 10. Tento článek Ö oddíl Õ nebrání
příslušným orgánům Ö členského
státu Õ sdělovat
informace uvedené v odstavcích 1 až 4 Ö článcích
44 až 46 Õ zúčtovacímu clearingovému středisku nebo obdobnému
subjektu oprávněnému vnitrostátním zákonem poskytovat zúčtovací nebo
vypořádací služby pro některý trh jejich členských států,
mají-li za to, že je nutné jim tyto informace sdělit, aby bylo
zajištěno řádné fungování těchto orgánů v případě
nesplnění závazků selhání nebo možnosti nesplnění závazků selhání některého hospodářského
subjektu. Informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu
tajemství podle odstavce 1 Ö čl. 44
odst. 1 Õ . Členské státy však zajistí, aby informace
obdržené na základě odstavce 2 Ö čl. 44
odst. 2 Õ mohly být dále
sděleny za okolností uvedených v tomto odstavci
Ö článku Õ výhradně s
výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace
poskytly. ònový Oddíl 3 Povinnosti osob odpovědných za
právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek ê 2000/12/ES
článek 31 (přizpůsobený) Článek 53 Povinnosti osob
odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných
účetních závěrek 1. Členské státy zajistí
alespoň, že aby a) každá
osoba oprávněná ve smyslu Ö osmé Õ směrnice Rady 84/253/EHS[26] k tomu, aby v
úvěrové instituci plnila úkol uvedený v článku 51 Ö čtvrté Õ směrnice Rady 78/660/EHS[27], článku 37
směrnice Rady 83/349/EHS nebo v
článku 31 směrnice Ö Rady Õ 85/611/EHS[28] anebo jiný úkol
stanovený právními předpisy, bezodkladně sdělí příslušným
orgánům každou skutečnost nebo rozhodnutí týkající se daného podniku Ö dané
úvěrové instituce Õ , jež zjistila
při plnění svého úkolu a jež by mohly: a) představovat zásadní porušení právních nebo správních
předpisů, které stanoví podmínky pro povolení nebo které
konkrétně upravují provozování činnosti úvěrové instituce, nebo b) ovlivnit nepřetržitost fungování úvěrové instituce, nebo c) způsobit, že bude odmítnuto ověření účtů
nebo k nim bude udělen výrok s výhradou. ÖČlenské státy
zajistí alespoň, aby Õ b) tato osoba měla rovněž povinnost oznamovat
veškeré skutečnosti a Ö nebo Õ rozhodnutí, jež
zjistí při plnění úkolu uvedeného v písmenu a)
Ö v prvním
pododstavci Õ v podniku, který má
úzké propojení plynoucí ze vztahu kontroly s úvěrovou institucí, v níž
tato osoba plní svůj úkol. 2. Sdělí-li osoby
oprávněné ve smyslu směrnice 84/253/EHS v dobré víře
příslušným orgánům některé
skutečnosti nebo rozhodnutí uvedené v odstavci 1, nepovažuje se to za
porušení jakéhokoli omezení poskytování informací, jak je stanoví smlouva nebo
právní či správní předpis, a u těchto osob nevzniká žádná
odpovědnost. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) ÖOddíl 4 Pravomoc
ukládat sankce a právo na soudní
přezkum Õ ê 2000/12/ES
článek 32 (přizpůsobený) Článek 54 Pravomoc
příslušných orgánů ukládat sankce Aniž jsou dotčeny postupy pro odnětí
povolení a předpisy trestního práva, stanoví členské státy, že jejich
příslušné orgány mohou při porušení právních nebo správních
předpisů v oblasti dohledu a výkonu činnosti přijmout
opatření nebo uplatnit sankce vůči úvěrovým institucím nebo
osobám odpovědným za jejich řízení s cílem především
ukončit zjištěné protiprávní jednání nebo jeho příčiny. ê 2000/12/ES
článek 33 (přizpůsobený) Článek 55 Soudní
přezkum Členské státy stanoví, že rozhodnutí
týkající se úvěrové instituce vydané na základě právních a správních
předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí lze napadnout
u soudu. Totéž platí, pokud nebylo vydáno rozhodnutí do šesti měsíců
ode dne podání žádosti o povolení, která obsahuje veškeré údaje vyžadované podle
platných předpisů. ê 2000/28/ES
čl. 1 bod 2 (přizpůsobený) Článek 33a Na úvěrové
instituce se použije článek 3 směrnice 2000/46/ES. ê2000/12/ES KAPITOLA 2 TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO
DOHLEDU Oddíl 1 Kapitál ê 2000/12/ES čl. 34
odst. 1 (přizpůsobený) Článek 56 Obecné zásady 1. Kdykoli členský stát při provádění právních
předpisů Společenství týkajících se obezřetnostního dohledu
nad činností úvěrové instituce přijme právní nebo správní
předpis, který používá termín kapitál nebo odkazuje na pojem kapitálu,
uvede tento termín nebo pojem v soulad s definicí použitou v odstavcích 2, 3 a 4 a v článcích 35 až 38 Ö článcích
57 až 61 a v článcích 63 až 66 Õ . ê 2000/12/ES čl. 34
odst. 2 první pododstavec (přizpůsobený) ðnový Článek 57 S výhradou mezí stanovených v článku 38 Ö 66 Õ se nekonsolidovaný
kapitál úvěrových institucí skládá z těchto položek: 1a) základní kapitál ve smyslu článku 22
směrnice 86/635/EHS, pokud již byl splacen, k němuž se
připočte emisní ážio, s vyloučením kumulativních prioritních
akcií, 2b) rezervní
fondy ve smyslu článku 23 směrnice 86/635/EHS a hospodářský
výsledek vzniklý v důsledku uplatnění konečného
hospodářského výsledku., Členské státy
mohou povolit zařazení prozatímního zisku do doby, než bude přijato
formální rozhodnutí, pouze v případech, kdy byly takové zisky
ověřeny osobami odpovědnými za audit účetnictví, a pokud se
ke spokojenosti příslušných orgánů prokáže, že jejich výše byla
oceněna v souladu se zásadami stanovenými ve směrnici 86/635/EHS a že
v ní nejsou zahrnuty žádné předvídatelné výdaje nebo dividendy; 3c) rezervy
na všeobecná bankovní rizika ve smyslu článku 38 směrnice 86/635/EHS, 4d) rezervní
fondy na nové ocenění ve smyslu článku 33 směrnice Rady
78/660/EHS, 5e) úpravy
hodnot ocenění
ve smyslu čl. 37 odst. 2 směrnice 86/635/EHS, 6f) jiné
položky ve smyslu článku 35 Ö 63 Õ , 7g) závazky členů úvěrových institucí zřízených ve
formě družstva a společné a nerozdílné závazky dlužníků
některých institucí organizovaných ve formě fondů, jak jsou
uvedeny v čl. 36 Ö 64 Õ odst. 1, 8h) kumulativní
prioritní akcie na dobu určitou a podřízený dluh cizí
kapitál uvedený v čl. 36 Ö 64 Õ odst. 3. Odečtou se v souladu
s článkem 38 Ö 66 Õ následující položky: 9i) účetní
hodnota vlastních akcií v držení úvěrové instituce, 10j) nehmotná
aktiva ve smyslu čl. 4 („Aktiva“) odst. 9 směrnice 86/635/EHS, k11) podstatné
ztráty v běžném finančním roce, ê 2002/87/ES čl. 29
odst. 4 písm. a) (přizpůsobený) l12) účasti
v jiných úvěrových a finančních institucích přesahující 10 %
jejich základního kapitálu, m13) podřízené
pohledávky a nástroje uvedené v článku 35 Ö 63 Õ a čl. 36 Ö 64 Õ odst. 3, které má
úvěrová instituce vůči úvěrovým a finančním
institucím, v nichž má majetkovou účast přesahující 10 % jejich základního kapitálu, n14) účasti
v jiných úvěrových a finančních institucích nepřesahující 10 %
jejich základního kapitálu,
podřízené pohledávky a nástroje uvedené v článku 35 Ö 63 Õ a čl. 36 Ö 64 Õ odst. 3, které má
úvěrová instituce vůči úvěrovým a finančním institucím
jiným než uvedeným v bodech 12 a 13 Ö tomto
pododstavci Õ , pokud jde o
celkovou výši těchto účastí, podřízených pohledávek a
nástrojů přesahující 10 % kapitálu této úvěrové instituce
vypočítaného před odpočtem položek v bodech
12 až 16 Ö písmenech l) až
p) tohoto pododstavce Õ , o15) účasti
ve smyslu čl. 1 odst. 9 Ö 4 odst.
10 Õ , které má
úvěrová instituce v: i) pojišťovnách ve smyslu článku 6 Ö první Õ směrnice Ö Rady Õ 73/239/EHS Ö [29] Õ , článku 6 Ö první Õ směrnice Ö Rady Õ 79/267/EHS Ö [30] Õ nebo čl. 1
písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES[31], ii) zajišťovnách ve smyslu čl. 1 písm. c) směrnice
98/78/ES, iii) holdingových pojišťovnách ve smyslu čl. 1 písm. i)
směrnice 98/78/ES, p16) každá
z následujících položek, které má úvěrová instituce vůči podnikům subjektům
vymezeným v bodě 15 Ö písmeni
o) Õ , ve které v nichž
má účast: i) nástroje uvedené v čl. 16 odst. 3 směrnice 73/239/EHS, ii) nástroje uvedené v čl. 18 odst. 3 směrnice 79/267/EHS, ònový q) u
úvěrových institucí, které při výpočtu hodnoty rizikově
vážených expozic postupují podle oddílu 3 pododdílu 2, záporné
hodnoty vyplývající z výpočtu uvedeného v příloze VII
části 1 odst. 34 a očekávané ztráty vypočítané podle
přílohy VII části 1 odst. 30 a 31, r) hodnota
expozice sekuritizačních pozic, které podle přílohy IX
části 4 obdrží rizikovou váhu 1 250 %, vypočítaná
podle metody uvedené v téže části. ê 2000/12/ES
čl. 34 odst. 2 bod 2 poslední věta (přizpůsobený) ðnový ÖPro účely
písmene b) Õ mohou členské
státy mohou povolit zařazení
prozatímního zisku do doby, než bude přijato formální rozhodnutí, pouze v
případech, kdy byly takové zisky ověřeny osobami
odpovědnými za audit účetnictví, a pokud se ke spokojenosti
příslušných orgánů prokáže, že jejich výše byla oceněna v
souladu se zásadami stanovenými ve směrnici 86/635/EHS a že v ní nejsou
zahrnuty žádné předvídatelné výdaje nebo dividendy;. ðU úvěrové instituce, která je
původcem sekuritizace, se do položky uvedené v písmeni b) nezahrnou
čisté zisky, které vyplývají z kapitalizace budoucího příjmu ze
sekuritizovaných aktiv a představují úvěrové posílení pozic v
sekuritizaci.ï ê 2002/87/ES
čl.29 odst. 4 písm. b) (přizpůsobený) Článek 58 Je-li účast v jiné úvěrové
instituci, finanční instituci, pojišťovně nebo
zajišťovně nebo holdingové pojišťovně držena
dočasně za účelem operace finanční pomoci, kteréá má
reorganizovat a zachránit tento podnik, může se příslušný orgán
odchýlit od ustanovení o odpočtu uvedených v bodech
12 až 16 Ö písmenech l) až
p) Õ . Článek 59 Jako alternativu odpočtu položek
uvedených v bodech 15 a 16 Ö písmenech o) až
p) Õ mohou členské
státy povolit svým úvěrovým institucím, aby obdobně použily metody 1,
2 nebo 3 uvedené v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES.
Metoda 1 (účetní konsolidace) se použije Ö se může
použít Õ , pouze pokud si je
příslušný orgán jist úrovní integrovaného řízení a vnitřní
kontroly u podniků, které by byly zahrnuty do konsolidace. Zvolená metoda
je uplatňována dlouhodobě a konzistentně. Článek 60 Členské státy mohou stanovit, že pro
výpočet nekonsolidovaného kapitálu nemusí úvěrové instituce
podléhající dohledu na konsolidovaném základě podle kapitoly 3 Ö 4 oddílu
1 Õ nebo
doplňkovému dozoru podle směrnice 2002/87/ES odpočítávat položky
uvedené v bodech 12 až 16 Ö písmenech l) až
p) Õ , které jsou drženy
v úvěrových institucích, finančních institucích, pojišťovnách
nebo zajišťovnách nebo holdingových pojišťovnách, které jsou zahrnuty
do působnosti dohledu na konsolidovaném základě nebo doplňkového
dozoru. Toto ustanovení se vztahuje na všechna
pravidla obezřetnostního dohledu harmonizovaná předpisy
Společenství. ê 2000/12/ES čl. 34
odst. 3 (přizpůsobený) Článek 61 3. Pojem kapitálu, jak je vymezen v odst. 2 bodech
1 až 8 Ö čl. 57
písm. a) až h) Õ , obsahuje nejvyšší
možný počet položek a částek. Využití těchto položek a stanovení
nižších mezí, jakož i odpočet jiných položek, než které jsou uvedeny v odst. 2 bodech 9 až 13 Ö čl. 57
písm. i) až r) Õ , se ponechává na
uvážení členským státům. Členské státy však musí brát na zřetel
postup směřující ke společné definici kapitálu. K tomuto účelu Komise předloží nejpozději do 1. ledna
1996 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto
článku a článků 35 až 39, doplněnou případnými návrhy
na jejich změny, jež považuje za nezbytné. Nejpozději dne 1. ledna
1998 pak Evropský parlament a Rada přezkoumají v souladu s postupem
stanoveným v článku 251 Smlouvy a po konzultaci s Hospodářským a
sociálním výborem definici kapitálu za účelem jednotného uplatňování
společné definice. ê 2000/12/ES čl. 34
odst. 4 (přizpůsobený) 4. Položky uvedené v odst. 2 bodech 1 až 5 Ö čl. 57
písm. a) až e) Õ musí mít
úvěrová instituce možnost okamžitě a neomezeně použít ke krytí
rizik nebo ztrát, jakmile se vyskytnou. Jejich výše musí být čistá ode
všeho zdanění předvídatelného v době výpočtu nebo musí být
vhodně upravena, pokud zdanění snižuje částku, do jejíž výše lze
tyto položky použít ke krytí rizik nebo ztrát. ònový Článek 62 Členské státy
podávají Komisi zprávy o pokroku při vymezování společné definice
kapitálu. Jestliže ze zpráv vyplyne, že je třeba změnit tento
článek a články 35 až 39, Komise předloží Evropskému parlamentu
a Radě příslušný návrh změny nejpozději do
1. ledna 2009. ê 2000/12/ES
článek 35 (přizpůsobený) Článek 63 Jiné položky 1. Pojem kapitálu používaný členským státem může
zahrnovat jiné položky, mají-li, bez ohledu na jejich právní nebo účetní
označení, následující znaky: a) úvěrová instituce je může
volně použít ke krytí běžných bankovních rizik v případech, kdy
dosud nebyly určeny příjmové nebo kapitálové ztráty, b) jejich existenci zachycuje vnitřní
účetnictví, c) jejich výši stanoví vedení úvěrové
instituce, ověřují ji nezávislí auditoři, je sdělována
příslušným orgánům a podléhá jejich dohledu. 2. Jako jiné položky mohou být rovněž připuštěny
časově neomezené cenné papíry a jiné nástroje, které splňují
následující podmínky: a) nesmějí být splatné z podnětu
držitele nebo bez předchozího souhlasu příslušného orgánu, b) dohoda, na jejímž základě dluh
vznikl, musí stanovit, že úvěrová instituce má možnost odložit splácení
úroku z tohoto dluhu, c) pohledávka věřitele
vůči úvěrové instituci musí být plně podřízena
pohledávkám všech nepodřízených věřitelů, d) doklady, jimiž se řídí vydávání
cenných papírů, musí stanovit dluh a nezaplacený úrok v takové výši, aby
kryly ztráty, přičemž úvěrová instituce může
pokračovat ve své činnosti, e) přihlédne se pouze ke
skutečně splaceným částkám. K těmto položkám lze také přiřadit
kumulativní prioritní akcie jiné než uvedené v čl. 34
Ö 57 Õ odst. 2 bodu 8 Ö písm. h) Õ . ònový 3. U
úvěrových institucí, které při výpočtu hodnoty rizikově
vážené expozice postupují podle oddílu 3 pododdílu 2, lze přijmout jako
jiné položky kladné hodnoty vyplývající z výpočtu provedeného podle
přílohy VII části 1 odst. 34, a to až do výše 0,6 % hodnot rizikově
vážené expozice vypočítaných podle pododdílu 2. U těchto
úvěrových institucí se úpravy ocenění a rezervy zahrnuté do
výpočtu podle přílohy VII oddílu 3 části 1 odst. 34 a
úpravy ocenění a rezervy pro expozice podle čl. 57 písm. e) mohou do
kapitálu zahrnout pouze v souladu s tímto ustanovením. Pro tyto účely se
do hodnot rizikově vážené expozice nezahrnou hodnoty vypočítané pro
sekuritizační pozice s rizikovou vahou 1 250 %. ê 2000/12/ES
článek 36 (přizpůsobený) Článek 64 Jiná ustanovení
o kapitálu 1. Závazky členů
úvěrových institucí zřízených ve formě družstva, uvedené v čl. 34 odst. 2 bodu 7 Ö čl. 57
písm. g) Õ , představují
nesplacený základní kapitál těchto
družstev spolu s právními závazky členů těchto družstev provést
další nevratné platby, pokud úvěrová instituce utrpí ztrátu; v tomto
případě musí být tyto platby bezodkladně vymahatelné. Se společnými a nerozdílnými závazky
dlužníků v případě úvěrových institucí organizovaných jako
fondy bude zacházeno stejně jako s předchozími položkami. Všechny tyto položky lze zahrnout do kapitálu,
pokud jsou podle vnitrostátních právních předpisů považovány za kapitál
institucí tohoto typu. 2. Členské státy nezahrnou
do kapitálu veřejných úvěrových institucí záruky, které těmto
institucím vystavily samy nebo jejich orgány. 3. Členské státy nebo
příslušné orgány mohou zahrnout do kapitálu kumulativní prioritní akcie na
dobu určitou uvedené v čl. 34 odst. 2 bodu 8
Ö čl. 57
písm. h) Õ a podřízený dluh cizí
kapitál uvedený tamtéž, jsou-li zde závazné dohody, na jejichž
základě se pohledávky z nich řadí v případě konkursu nebo
likvidace úvěrové instituce za pohledávky všech ostatních
věřitelů a nebudou uhrazeny, dokud nejsou uhrazeny všechny
ostatní v té době neuhrazené dluhy. Podřízený dluh musí dále splnit tyto dodatečné
podmínky: a) lze přihlédnout pouze ke
skutečně splacené částce, b) musí mít původní dobu splatnosti
nejméně pět let, po níž může být splacen,
není-li splatnost dluhu stanovena, je splatný pouze na základě
pětileté výpovědi, pokud nepřestane být považován za kapitál
nebo pokud není pro předčasné splacení výslovně vyžadován
souhlas příslušných orgánů. Příslušné orgány mohou povolit
dřívější splacení dluhu za podmínky, že žádost o povolení je podána z
podnětu dlužníka a není tím dotčena platební schopnost úvěrové
instituce; c) rozsah, v němž může být zahrnut
do kapitálu, musí být postupně zmenšován v průběhu nejméně
posledních pěti let přede dnem splatnosti, d) dohoda o úvěru nesmí obsahovat žádné
ustanovení stanovící, že se za určitých okolností jiných než likvidace
úvěrové instituce stane úvěr splatným před stanoveným dnem
splatnosti. ê2000/12/ES
čl. 36 odst. 3 písm. b) vyjma prvních 19 slov ðnový ð Pro účely druhého pododstavce
písm. b), ï není-li splatnost dluhu stanovena, je splatný pouze na základě
pětileté výpovědi, pokud nepřestane být považován za kapitál
nebo pokud není pro předčasné splacení výslovně vyžadován
souhlas příslušných orgánů. Příslušné orgány mohou povolit dřívější předčasné splacení dluhu za podmínky,
že žádost o povolení je podána z podnětu dlužníka a není tím dotčena
platební schopnost úvěrové instituce; ònový 4. Úvěrové
instituce do svého kapitálu nezahrnou ani oceňovací rozdíly ze změn
reálné hodnoty spojené se zisky a ztrátami ze zajištění peněžních
toků finančních nástrojů ohodnocených amortizovanou cenou, ani zisky
nebo ztráty ze svých závazků oceněných reálnou hodnotou, které jsou
způsobeny změnami vlastního úvěrového hodnocení úvěrové
instituce. ê 2000/12/ES
článek 37 (přizpůsobený) Článek 65 Výpočet
kapitálu na konsolidovaném základě 1. Má-li být výpočet
proveden na konsolidovaném základě, použijí se konsolidované částky
položek uvedených v čl. 34 Ö 57 Õ odst. 2 v souladu s
pravidly stanovenými články 52 až 56 Ö v kapitole
4 oddíle 1 Õ . Mimoto lze do
konsolidovaných rezervních fondů za účelem výpočtu kapitálu
zařadit následující položky, jsou-li kreditními položkami („pasivy“): a) veškeré menšinové podíly ve smyslu článku 21 směrnice
83/349/EHS v případech, kde je použito metody plné konsolidace, b) rozdíl po první konsolidaci ve smyslu článků 19, 30 a
31 směrnice 83/349/EHS, c) kurzové rozdíly zahrnuté do konsolidovaných rezervních fondů
v souladu s čl. 39 odst. 6 směrnice 86/635/EHS, d) veškeré rozdíly plynoucí ze zanesení některých účastí v
souladu s metodou předepsanou v článku 33 směrnice 83/349/EHS. 2. Jsou-li výše uvedené položky debetními
položkami („aktivy“), musí být při výpočtu konsolidovaného kapitálu
odečteny. Ö Jsou-li položky
uvedené v odst. 1 písm. a) až d) debetními položkami („aktivy“), tak
se při výpočtu konsolidovaného kapitálu odečtou. Õ ê 2000/12/ES čl. 38
odst. 1 (přizpůsobený) ð nový Článek 66 Odpočty a
omezení 1. Na položky uvedené v čl. 34 odst. 2 bodech 4 až 8 Ö čl. 57
písm. d) až h) Õ se vztahují tato
omezení: a) součet položek v bodech 4 až 8 Ö písmenech d) až
h) Õ nesmí
přesáhnout maximum rovné 100 % položek v bodech
1 plus 2 a 3 minus 9, 10 a 11 Ö v písmenech
a) plus b) a c) minus i) až k) Õ ð a 50 % položek v písmeni q) ï , b) součet položek v bodech 7 až 8 Ö písmenech g) až
h) Õ nesmí
přesáhnout maximum rovné 50 % položek v bodech
1 plus 2 a 3 minus 9, 10 a 11 Ö v písmenech
a) plus b) a c) minus i) až k) Õ ð a 50 % položek v písmeni q) ï c) součet položek v bodech 12 a 13 ð písmenech l) až q) ï se odečte od součtu všech položek. ònový 2. Položky
uvedené v čl. 57 písm. r) se odečtou od součtu položek uvedených
v písmenech a) až h) téhož článku, pokud je úvěrová instituce nezahrne
do výpočtu hodnot rizikově vážené expozice pro účely
článku 75, jak je uvedeno v příloze IX části 4. ê 2000/12/ES čl. 38
odst. 2 23. Příslušné
orgány mohou povolit úvěrovým institucím, aby překročily omezení
stanovená v odstavci 1 za přechodných a výjimečných okolností. ê 2000/12/ES
článek 39 (přizpůsobený) Článek 67 Prokázání
příslušným orgánům Dodržování podmínek stanovených v čl. 34 odst. 2, 3 a 4 a v článcích 35 až 38 Ö v tomto
oddíle Õ musí být prokázáno
ke spokojenosti příslušných orgánů. ònový Oddíl 2 Opatření ke
krytí rizik Pododdíl 1 – Úroveň
použití Článek 68 1. Úvěrové instituce plní povinnosti stanovené v článcích
22 a 75 a v oddílu 5 na individuálním základě. 2. Každá úvěrová instituce, která není ani dceřiným
podnikem v členském státě, v němž je povolena a kde je nad ní
vykonáván dohled, ani mateřským podnikem, a každá úvěrová instituce,
která není zahrnuta do konsolidace podle článku 73, plní povinnosti
stanovené v článcích 120 a 123 na individuálním základě. 3. Každá úvěrová instituce, která není ani mateřským,
ani dceřiným podnikem, a každá úvěrová instituce, která není zahrnuta
do konsolidace podle článku 73, plní povinnosti stanovené v kapitole 5 na
individuálním základě. Článek 69 1. Členské státy se mohou rozhodnout, že nepoužijí
čl. 68 odst. 1 na žádný dceřiný podnik úvěrové instituce, pokud
dceřiný podnik i úvěrová instituce podléhají povolení a dohledu
dotyčného členského státu a dceřiný podnik je zahrnut do dohledu
na konsolidovaném základě nad úvěrovou institucí, která je jeho
mateřským podnikem, a pokud jsou splněny všechny následující
podmínky, aby bylo zajištěno přiměřené rozdělení
kapitálu mezi mateřský podnik a dceřiné podniky: a) neexistuje
ani se nepředpokládá žádná hmotná nebo právní překážka, která by
bránila rychlému převodu kapitálu nebo splacení závazků
mateřským podnikem; b) mateřský
podnik se nepodmíněně, výslovně a neodvolatelně zavázal
převést kapitál do dceřiného podniku a vyrovnat jeho závazky, nebo
pokud mají rizika v dceřiných podnicích zanedbatelný význam; c) postupy
hodnocení rizika, měření rizika a kontroly používané v mateřském
podniku se vztahují i na dceřiný podnik; d) mateřský
podnik má právo jmenovat nebo odvolat většinu členů řídícího
orgánu dceřiného podniku. 2. Členské státy mohou využít možnost uvedenou v
odstavci 1, jestliže je mateřským podnikem finanční holdingová
společnost zřízená ve stejném členském státě jako
úvěrová instituce za předpokladu, že podléhá stejnému dohledu jako
úvěrové instituce, zejména normám stanoveným v čl. 71 odst. 1. Článek 70 Příslušné orgány mohou v konkrétních případech povolit, aby mateřské
úvěrové instituce v členském státě zahrnuly do výpočtu
svých požadavků podle čl. 68 odst. 1 dceřiné podniky ve
Společenství, které splňují podmínky stanovené v čl. 69 odst. 1
písm. a), c) a d) a jejichž významné expozice nebo významné závazky se vztahují
k dané mateřské úvěrové instituci v členském státě. Článek 71 1. Aniž
jsou dotčeny články 68 až 70, mateřské úvěrové instituce v
členském státě plní v rozsahu a způsobem uvedeným v článku
133 povinnosti stanovené v článcích 75, 120, 123 a v oddíle 5 na
základě své konsolidované finanční situace. 2. Aniž
jsou dotčeny články 68 až 70, úvěrové instituce kontrolované mateřskou
finanční holdingovou společností v členském státě plní v
rozsahu a způsobem uvedeným v článku 133 povinnosti stanovené v
článcích 75, 120, 123 a v oddíle 5 na základě konsolidované
finanční situace dané finanční holdingové společnosti. V případě, že
mateřská finanční holdingová společnost v členském
státě kontroluje více než jednu úvěrovou instituci, použije se první
pododstavec pouze na úvěrovou instituci, na niž se vztahuje dohled na
konsolidovaném základě podle článků 125 a 126. Článek 72 1. Mateřské
úvěrové instituce v EU plní povinnosti stanovené v kapitole 5 na
základě své konsolidované finanční situace. V případě
svých významných dceřiných podniků však zveřejní informace
uvedené v příloze XII části 1 odstavci 5 na individuálním nebo
subkonsolidovaném základě. 2. Úvěrové
instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností
v EU splní povinnosti stanovené v kapitole 5 na základě konsolidované
finanční situace dané finanční holdingové společnosti. V případě
svých významných dceřiných podniků však zveřejní informace
uvedené v příloze XII části 1 odstavci 5 na individuálním nebo
subkonsolidovaném základě. 3. Příslušné
orgány, které odpovídají za výkon dohledu na konsolidovaném základě podle
článků 125 až 131, mohou rozhodnout, že odstavce 1 a 2 zcela nebo
částečně nepoužijí na úvěrové instituce, které jsou
zahrnuty do srovnatelného zveřejnění, které provádí na konsolidovaném
základě mateřský podnik zřízený ve třetí zemi. ê 2000/12/ES
čl. 52 odst. 3 (přizpůsobený) Článek 73 61. Členské státy nebo příslušné orgány příslušné
k dohledu na konsolidovaném základě podle článku
53 Ö článků
125 až 131 Õ mohou v níže uvedených Ö následujících Õ případech
rozhodnout, že úvěrová instituce, finanční instituce nebo podnik
pomocných bankovních služeb, který je které
jsou dceřiným podnikem nebo ve
kterém v nichž drží jiná
osoba účast, nemusí být zahrnuty v
konsolidaci: a) pokud se Ö dotčený Õ podnik, který by měl být zahrnut, nachází ve
třetí zemi, kde jsou právní překážky pro předávání nezbytných
informací,; b) pokud má podle názoru příslušných orgánů Ö dotčený Õ podnik, který by měl být zahrnut, zanedbatelný
význam vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi, a
v každém případě tehdy, je-li bilanční suma Ö dotčeného Õ podniku, který by měl být zahrnut, nižší než
menší z následujících částek: i) 10 milionů EUR, ii) nebo 1 % bilanční
sumy mateřského podniku nebo podniku, který v něm drží
účast., Pokud však tato kritéria
splňuje více podniků, musí být do konsolidace zahrnuty, nemají-li v
úhrnu zanedbatelný význam vzhledem k výše uvedeným cílům, anebo c) pokud by podle názoru orgánů příslušných k dohledu na
konsolidovaném základě byla konsolidace finanční situace Ö dotyčného Õ podniku, který by měl být zahrnut, nevhodná
nebo zavádějící vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými
institucemi. ê 2000/12/ES
čl. 52 odst. 3 druhá odrážka poslední věta (přizpůsobený) Pokud však Ö v případech
podle prvního pododstavce písm. b) Õ tato kritéria splňuje Ö kritéria
uvedená v daném písmeni Õ více podniků,
musí být do konsolidace zahrnuty, nemají-li v úhrnu zanedbatelný význam
vzhledem k výše uvedeným cílům., anebo ònový 2. Příslušné
orgány vyžadují, aby dceřiné úvěrové instituce uplatňovaly
požadavky stanovené v článcích 75, 120, 123 a v oddíle 5 na subkonsolidovaném
základě, jestliže tyto úvěrové instituce nebo mateřský podnik v
případě, že jím je finanční holdingová společnost, mají ve
třetí zemi dceřiný podnik ve formě úvěrové instituce nebo
finanční instituce nebo společnosti spravující aktiva ve smyslu
čl. 2 odst. 5 směrnice 2002/87/ES nebo ve společnosti s takovou
formou drží účast. 3. Příslušné
orgány vyžadují, aby mateřské a dceřiné podniky, na něž se
vztahuje tato směrnice, plnily povinnosti stanovené v článku 22 na
konsolidovaném nebo sub-konsolidovaném základě, aby zajistily, že jejich
uspořádání, postupy a mechanismy jsou konzistentní a řádně
integrované a že je možné získat veškeré údaje a informace, které mají význam
pro účely dohledu. Pododdíl 2 – Výpočet kapitálových požadavků Článek 74 1. Není-li stanoveno jinak, provádí se ocenění aktiv a podrozvahových
položek v souladu s účetním rámcem, kterému úvěrová instituce podléhá
podle nařízení (ES) č. 1606/2002 a směrnice 86/635/EHS. 2. Bez ohledu na požadavky článků 68 až 72
příslušné orgány zajistí, že se výpočty, jimiž se ověřuje,
zda úvěrové instituce plní požadavky stanovené v článku 75, provedou
nejméně dvakrát ročně. Výpočty
provedou buď samotné úvěrové instituce, a v takovém případě
sdělí příslušným orgánům výsledky a jakékoli požadované
dílčí údaje, nebo příslušné orgány, které k tomu využijí údaje
poskytnuté úvěrovými institucemi. Pododdíl 3 – Minimální
úroveň kapitálu Článek 75 Aniž je dotčen
článek 136, členské státy vyžadují, aby úvěrové instituce
měly kapitál, který je vždy vyšší než součet následujících
kapitálových požadavků, nebo se jim rovná: a) pro
úvěrové riziko a riziko rozmělnění vyplývající z veškeré jejich
obchodní činnosti s výjimkou činnosti související s jejich obchodním
portfoliem a nelikvidních aktiv, pokud jsou tato aktiva odečtena od
kapitálu podle [čl. 13 odst. 2 písm. d) směrnice 93/6/EHS],
8 procent jejich celkové hodnoty rizikově vážené expozice vypočítané
podle oddílu 3; b) v
případě činnosti související s jejich obchodním portfoliem, pro poziční
riziko, vypořádací riziko a riziko protistrany a, v rozsahu, v
němž je povoleno překročení limitů stanovených v
článcích 111 až 117, pro velké angažovanosti překračující takové
limity, kapitálové požadavky vypočítané podle [kapitoly V oddílu 4
směrnice 93/6/EHS]; c) pro devizové
riziko a komoditní riziko vyplývající z veškeré jejich obchodní činnosti kapitálové
požadavky vypočítané podle [článku 18 směrnice 93/6/EHS]; d) pro operační
riziko vyplývající z veškeré jejich obchodní činnosti kapitálové požadavky
vypočítané podle oddílu 4. ê2000/12/ES (nový) Oddíl 2 Ukazatel kapitálové přiměřenosti Článek 40 Obecné zásady 1. Ukazatel kapitálové přiměřenosti vyjadřuje podíl
kapitálu, jak je vymezen v článku 41, na souhrnu aktiv a podrozvahových
položek rizikově vážených podle článku 42. 2. Ukazatel kapitálové přiměřenosti úvěrových
institucí, které nejsou ani mateřskými podniky ve smyslu článku 1
směrnice 83/349/EHS, ani dceřinými podniky těchto podniků,
se vypočítává na individuálním základě. 3. Ukazatel kapitálové přiměřenosti úvěrových
institucí, které jsou mateřskými podniky, se vypočítává na
konsolidovaném základě podle metod stanovených v této směrnici a ve
směrnici 86/635/EHS. 4. Orgány příslušné vydávat povolení k činnosti
mateřskému podniku, který je úvěrovou institucí, a vykonávat nad ním
dohled mohou také požadovat výpočet subkonsolidovaného nebo
nekonsolidovaného ukazatele pro mateřský podnik a všechny jeho
dceřiné podniky, kterým vydávají povolení a nad nimiž vykonávají dohled.
Není-li uspokojivé rozvržení kapitálu uvnitř bankovní skupiny sledováno
takto, musí být k dosažení tohoto cíle přijata jiná opatření. 5. Aniž je dotčeno plnění podmínek stanovených v odstavcích
2, 3 a 4 a v čl. 52 odst. 8 a 9 úvěrovými institucemi, zajistí
příslušné orgány, aby byly ukazatele vypočítávány alespoň
dvakrát ročně buď samotnými úvěrovými institucemi, které
oznámí výsledky a všechny požadované údaje příslušným orgánům, nebo
příslušnými orgány, které k tomu použijí údaje dodané úvěrovými
institucemi. 6. Oceňování aktiv a podrozvahových položek se provádí v souladu
se směrnicí 86/635/EHS. Článek 41 Čitatel: kapitál Čitatelem ukazatele kapitálové přiměřenosti je
kapitál, jak je vymezen v této směrnici. Článek 42 Jmenovatel: rizikově vážená aktiva a
podrozvahové položky 1. Aktivům se přidělují stupně úvěrového
rizika, vyjádřené rizikovou vahou v procentech, v souladu s články 43
a 44 a výjimečně s články 45, 62 a 63. Hodnota každého aktiva v
rozvaze se pak násobí příslušnou rizikovou vahou k dosažení rizikově
vážené hodnoty. 2. U podrozvahových položek uvedených v příloze II se použije
dvoustupňového výpočtu, jak je popsán v čl. 43 odst. 2. 3. U
podrozvahových položek uvedených v čl. 43 odst. 3 se
případné náklady na nahrazení otevřených pozic
v případě nedodržení závazku protistranou vypočítají jednou
ze dvou metod uvedených v příloze III. Náklady se násobí
příslušnou rizikovou vahou protistrany stanovenou v čl. 43
odst. 1 s tou odchylkou, že tam stanovená riziková váha 100 % se
nahradí rizikovou vahou 50 % pro účely výpočtu rizikově vážených
hodnot. 4. Součet rizikově vážených hodnot aktiv a podrozvahových
položek uvedených v odstavcích 2 a 3 tvoří jmenovatele ukazatele
kapitálové přiměřenosti. Článek 43 Rizikové váhy 1. K ocenění jednotlivých kategorií aktiv se použije následujících
rizikových vah, ačkoliv příslušné orgány mohou stanovit podle svého
uvážení i vyšší rizikové váhy: a) nulová
riziková váha (1) pokladní hotovost a obdobné položky; (2) aktiva představující pohledávky vůči
ústředním vládám a centrálním bankám zóny A; (3) aktiva představující pohledávky vůči Evropským
společenstvím; (4) aktiva představující pohledávky kryté výslovnými zárukami
ústředních vlád a centrálních bank zóny A nebo Evropskými
společenstvími; (5) aktiva představující pohledávky vůči ústředním
vládám a centrálním bankám zóny B, znějící na národní měny
dlužníků a financované v nich; (6) aktiva představující pohledávky kryté výslovnými zárukami
ústředních vlád a centrálních bank zóny B, znějící na národní
měny společné ručiteli a dlužníkovi a financované v nich; (7) aktiva zajištěná ke spokojenosti příslušných
orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů
ústřední vlády nebo centrální banky zóny A, cennými papíry vydanými
Evropskými společenstvími nebo hotovostním vkladem u instituce, která
poskytla úvěr, nebo vkladními listy či podobnými nástroji vydanými
takovou institucí a u ní uloženými. b) riziková
váha 20 % (1) aktiva představující pohledávky vůči Evropské
investiční bance (EIB); (2) aktiva představující pohledávky vůči mezinárodním
rozvojovým bankám; (3) aktiva představující pohledávky kryté výslovnou zárukou
Evropské investiční banky (EIB); (4) aktiva představující pohledávky kryté výslovnými zárukami
mezinárodních rozvojových bank; (5) aktiva představující pohledávky vůči orgánům
regionální nebo místní správy zóny A, s výhradou uvedenou v článku 44; (6) aktiva představující pohledávky kryté výslovnými zárukami
orgánů regionální nebo místní správy zóny A, s výhradou článku 44; (7) aktiva představující pohledávky vůči
úvěrovým institucím zóny A, které však netvoří jejich kapitál; (8) aktiva představující pohledávky vůči
úvěrovým institucím zóny B se splatností jeden rok či méně,
které však nejsou představovány cennými papíry vydanými těmito
institucemi a které se nepovažují za součást jejich kapitálu; (9) aktiva krytá výslovnými zárukami úvěrových institucí zóny
A; (10) aktiva představující pohledávky se splatností jeden rok
či méně kryté výslovnými zárukami úvěrových institucí zóny B; (11) aktiva zajištěná ke spokojenosti příslušných
orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů
vydaných EIB nebo mezinárodními rozvojovými bankami; (12) hotovostní položky v procesu inkasa. c) riziková váha 50 % (1) úvěry plně a zcela zajištěné ke spokojenosti
příslušných orgánů zástavními právy k obytným nemovitostem, které
obývá nebo bude obývat nebo které pronajímá nebo bude pronajímat dlužník, a
úvěry, které jsou ke spokojenosti příslušných orgánů plně a
zcela zajištěny účastmi ve finských společnostech
zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o
společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo
odpovídajícími pozdějšími předpisy, pokud se jedná o obytné
nemovitosti, které obývá nebo bude obývat, nebo které pronajímá nebo bude
pronajímat dlužník; „cenné papíry kryté hypotékou“ se kterými lze nakládat jako s
úvěry uvedenými v prvním pododstavci nebo čl. 62 odst. 1, pokud je
příslušné orgány považují s ohledem na platný právní rámec každého
členského státu za rovnocenné z hlediska úvěrového rizika. Aniž jsou
dotčeny druhy cenných papírů, které spadají do působnosti tohoto
bodu 1 a splňují podmínky v něm stanovené, mohou „cenné papíry kryté
hypotékou“ zahrnovat nástroje ve smyslu oddílu B odst. 1 písm. a) a b)
přílohy směrnice Rady 93/22/EHS[32].
Příslušné orgány se musí zejména ujistit, že: i) tyto cenné papíry jsou zcela a přímo zajištěné
portfoliem hypoték stejné povahy jako ty, které jsou uvedeny v prvním
pododstavci nebo v čl. 62 odst. 1 a které jsou při vydání těchto
cenných papírů bezvadně plněny; ii) přijatelné vysoce prioritní pořadí na podkladová
hypotekární aktiva požívají buď přímo investoři do cenných
papírů zajištěných hypotékou, nebo na jejich účet správce nebo
zmocněný zástupce, v poměru odpovídajícím cenným papírům, které
mají v držení; (2) náklady a příjmy příštích období; pro tyto položky se
použije riziková váha odpovídající protistraně v případech, kdy ji
může úvěrová instituce určit podle směrnice 86/635/EHS. V
případech, kdy protistranu určit nemůže, použije paušální
rizikovou váhu 50 %. d) riziková váha 100 % (1) aktiva představující pohledávky vůči
ústředním vládám a centrálním bankám zóny B, pokud tyto pohledávky
neznějí na národní měnu dlužníka ani v ní nejsou financovány; (2) aktiva představující pohledávky vůči
orgánům regionální nebo místní správy zóny B; (3) aktiva představující pohledávky vůči
úvěrovým institucím zóny B se splatností delší než jeden rok; (4) aktiva představující pohledávky vůči
nebankovnímu sektoru zóny A a zóny B; (5) hmotná aktiva ve smyslu čl. 4 „Aktiva“ odst. 10
směrnice 86/635/EHS; (6) akcie, majetkové účasti a jiné položky tvořící
kapitál jiných úvěrových institucí, které se neodečítají od kapitálu
institucí poskytujících úvěr; (7) všechna ostatní aktiva, která se neodečítají od kapitálu. 2. Vůči podrozvahovým položkám neuvedeným v odstavci 3 se
uplatní následující postup. Nejprve se roztřídí podle rizikových skupin uvedených
v příloze II. Přitom se přihlédne k plné
hodnotě vysoce rizikových položek, 50 % hodnoty středně
rizikových položek a 20 % hodnoty středně/nízko rizikových položek,
zatímco hodnota nízko rizikových položek se stanoví rovna nule. Poté se podrozvahové hodnoty upravené podle
předchozích vět vynásobí rizikovými vahami příslušnými pro
dotčené protistrany v souladu se zacházením s aktivy, jak je stanoví odstavec
1 a článek 44. U dohod o prodeji a zpětném odkupu aktiv (repo smluv)
a u přímých termínovaných nákupů se použijí rizikové váhy náležející
daným aktivům a nikoliv rizikové váhy protistran těchto operací.
Nesplacenou část základního kapitálu upsaného Evropskému investičnímu
fondu lze ocenit rizikovou vahou 20 %. 3. Metody uvedené v příloze III se používají na podrozvahové
položky, jejichž seznam je uveden v příloze IV, s výjimkou: –
kontraktů obchodovaných na uznávaných burzách, –
měnových kontraktů (kromě
kontraktů týkajících se zlata) s původní dobou splatnosti nejvýše 14
kalendářních dnů. Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členských
států udělovat výjimky z použití metod uvedených v příloze III
na mimoburzovní (OTC) kontrakty zúčtované clearingovým střediskem, v
nichž toto středisko jedná jako právní protistrana a všichni
účastníci plně a každodenně zajišťují kolaterálem riziko,
jež pro clearingové středisko představují, takže pokrývají jak
současná rizika, tak i případná budoucí rizika. Příslušné orgány
musí být ubezpečeny, že složené zajištění (kolaterál) poskytuje
stejnou úroveň ochrany jako zajištění (kolaterál) vyhovující odst. 1
písm. a) bodu 7 a že je vyloučeno nebezpečí, že by se rizika pro
clearingové středisko nahromadila a přesáhla tržní hodnotu složeného
zajištění (kolaterálu). Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak
využijí této možnosti. 4. Jsou-li podrozvahové položky kryty výslovnými zárukami, ocení se
tyto položky stejně, jako kdyby byly získány na účet ručitele a
nikoli protistrany. Je-li případná angažovanost vzniklá z podrozvahových
operací plně a zcela zajištěna ke spokojenosti příslušných
orgánů kterýmkoli aktivem uznaným za zajištění (kolaterál) v odst. 1
písm. a) bodu 7 nebo písm. b) bodu 11, použijí se rizikové váhy 0 % nebo 20 %
podle druhu zajištění (kolaterálu). Členské státy mohou použít rizikovou váhu 50 % na podrozvahové
položky, které jsou jistotami nebo zárukami majícími povahu úvěrových
substitutů a které jsou plně zaručeny ke spokojenosti
příslušných orgánů hypotékami splňujícími podmínky uvedené v
odst. 1 písm. c) bod 1 s tím, že ručitel musí mít přímé právo k
takovému zajištění (kolaterálu). 5. Je-li na aktiva a podrozvahové položky použita nižší riziková váha s
ohledem na existenci výslovných záruk nebo zajištění (kolaterálu)
přijatelných pro příslušné orgány, použijí se nižší rizikové váhy
pouze na tu jejich část, která je zaručena nebo která je plně
kryta zajištěním (kolaterálem). Článek 44 Rizikové váhy pohledávek za orgány regionální a
místní správy členských států 1. Bez ohledu na požadavky stanovené v čl. 43 odst. 1 písm. b)
mohou členské státy určit rizikovou váhu 0 % pro vlastní orgány
regionální nebo místní správy, neexistuje-li rozdíl v riziku mezi pohledávkami
vůči těmto orgánům a pohledávkami vůči ústřední
vládě vzhledem k pravomoci orgánů regionální nebo místní správy
zvýšit své příjmy a vzhledem k existenci zvláštních institucionálních
opatření, která snižují možnost nedodržení jejich závazků. Nulová
riziková váha stanovená podle těchto kritérií se použije na pohledávky
vůči orgánům regionální nebo místní správy a na podrozvahové
položky pro ně vzniklé, jakož i na pohledávky vůči jiným osobám
a na podrozvahové položky vzniklé pro jiné osoby zaručené orgány
regionální nebo místní správy nebo zajištěné ke spokojenosti
dotyčných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných
papírů vydaných orgány regionální nebo místní správy. 2. Členské státy oznámí Komisi, zda považují nulovou rizikovou
váhu za oprávněnou podle kritérií stanovených v odstavci 1. Komise tuto
informaci zveřejní. Ostatní členské státy mohou nabídnout
úvěrovým institucím pod dohledem svých příslušných orgánů
možnost použít nulové rizikové váhy, pokud provádějí obchody s
dotyčnými orgány regionální nebo místní správy nebo pokud drží pohledávky
zaručené těmito orgány, včetně zajištění (kolaterálu)
ve formě cenných papírů. Článek 45 Jiné rizikové váhy 1. Aniž je dotčen čl. 44 odst. 1, mohou členské státy
použít rizikovou váhu 20 % na aktiva, která jsou zajištěna ke spokojenosti
příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě
cenných papírů vydaných orgány regionální nebo místní správy zóny A,
vklady uloženými u jiných úvěrových institucí zóny A, než je instituce
poskytující úvěr, nebo vkladními listy či podobnými nástroji vydanými
těmito úvěrovými institucemi. 2. Členské státy mohou použít rizikové váhy 10 % na pohledávky
vůči institucím specializovaným na mezibankovní trh a trh s dluhopisy
emitovanými veřejnými institucemi ve svém domovském členském
státě a podléhajícím přísnému dohledu příslušných orgánů,
jsou-li tato aktiva plně a zcela zajištěna ke spokojenosti
příslušných orgánů domovského členského státu kombinací aktiv
uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. a) a b), kterou tyto orgány uznají za
dostatečné zajištění (kolaterál). 3. Členské státy oznámí Komisi všechny předpisy, jež
přijaly na základě odstavců 1 a 2, jakož i jejich
odůvodnění. Komise tyto informace předá ostatním členským
státům. Komise pravidelně zkoumá dopad těchto ustanovení, aby
zajistila, že nenaruší hospodářskou soutěž. Článek 46 Správní orgány a neziskové podniky Pro účely čl. 43 odst. 1 písm. b) mohou příslušné orgány
zahrnout pod pojem „orgány regionální nebo místní správy“ též neziskové správní
orgány podřízené orgánům regionální a místní správy a neziskové
podniky ve vlastnictví ústředních vlád, orgánů regionální nebo místní
správy nebo orgánů, o kterých mají příslušné orgány za to, že
vykonávají stejné úkoly jako orgány regionální a místní správy. Příslušné orgány mohou do pojmu „orgány regionální a místní
správy“ zahrnout rovněž církve a náboženské společnosti ve formě
právnické osoby veřejného práva, pokud vybírají příspěvky v
souladu s právními předpisy, které je k tomu opravňují. Článek 47 Výše ukazatele kapitálové přiměřenosti 1. Úvěrové instituce jsou povinny udržovat ukazatel vymezený v
článku 40 soustavně na úrovni nejméně 8 %. 2. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány
předepsat vyšší minimální ukazatele, jestliže to považují za vhodné. 3. Klesne-li ukazatel pod 8 %, zajistí příslušné orgány, aby
dotyčná úvěrová instituce podnikla vhodná opatření k co
nejrychlejšímu navrácení ukazatele na dohodnutou minimální výši. ònový Oddíl 3 Minimální
kapitálové požadavky pro krytí úvěrového rizika Článek 76 Úvěrové instituce použijí pro výpočet hodnot rizikově
vážené expozice pro účely čl. 75 písm. a) buď
standardizovaný přístup stanovený v článcích 78 až 83, nebo,
je-li to povoleno příslušnými orgány v souladu s článkem 84,
přístup založený na interním ratingu stanovený v článcích 84 až
89. Článek 77 „Expozicí“ se pro
účely tohoto oddílu rozumí položka aktiv nebo podrozvahová položka. Pododdíl 1 – Standardizovaný
přístup Článek 78 1.
S výhradou odstavce 2 se
hodnotou expozice položky aktiv rozumí její bilanční hodnota a hodnotou
expozice podrozvahové položky uvedené v příloze II se rozumí dále
uvedené procento z její hodnoty: 100 %, pokud jde o položku s vysokým
rizikem, 50 %, pokud jde o položku se středním rizikem, 20 %,
pokud jde o položku se středním/nízkým rizikem, a 0 %, pokud jde o
položku s nízkým rizikem. Podrozvahové položky podle první věty tohoto
odstavce se přiřadí ke kategoriím rizika, jak je uvedeno v
příloze II. 2.
Hodnota expozice
derivátových nástrojů uvedených v příloze IV se určí podle jedné
ze dvou metod stanovených v příloze III se zohledněním
dopadů smluv o novaci a ostatních dohod o započtení (smluvního
nettingu) pro účely těchto metod v souladu s přílohou III. 3.
Pokud je expozice
zajištěna majetkovým zajištěním úvěrového rizika, může být
hodnota expozice této položky upravena v souladu s pododdílem 3. 4.
U úvěrové instituce
používající komplexní metodu finančního kolaterálu podle
přílohy VIII části 3 se v případě, kdy má
expozice formu cenných papírů nebo komodit prodaných, uložených nebo
půjčených v rámci repo obchodu nebo v rámci transakcí půjček
či výpůjček cenných papírů nebo komodit, hodnotou expozice
rozumí hodnota cenných papírů a komodit stanovená v souladu s
čl. 74 odst. 1, zvýšená o koeficient volatility odpovídající
těmto cenným papírům nebo komoditám, jak je stanoveno v
příloze VIII části 3 odstavcích 35 až 60. Článek 79 1. Každá
expozice se zařadí do jedné z následujících kategorií expozice: a) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči centrálním vládám nebo centrálním
bankám, b) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči orgánům regionální nebo místní
správy, c) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči správním orgánům a
nekomerčním podnikům, d) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči mezinárodním rozvojovým bankám, e) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči mezinárodním organizacím, f) pohledávky
nebo podmíněné pohledávky vůči institucím, g) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči podnikům, h) retailové
pohledávky nebo podmíněné retailové pohledávky, i) pohledávky
nebo podmíněné pohledávky zajištěné nemovitostmi, j) položky po
splatnosti, k) položky
náležející do regulatorních vysoce rizikových kategorií, l) pohledávky ve
formě krytých dluhopisů, m) sekuritizační
pozice, n) krátkodobé
pohledávky vůči institucím a podnikům, o) pohledávky ve
formě podílů v podnicích kolektivního investování, p) ostatní položky. 2. Expozice
je způsobilá k zařazení do kategorie retailových expozic uvedené v
odst. 1 písm. h), jestliže splňuje následující podmínky: a) musí se jednat
buď o expozici vůči jednotlivci nebo jednotlivcům, nebo o
expozici vůči malým či středně velkým subjektům, b) expozice musí
být jednou z velkého počtu expozic s takovými podobnými vlastnostmi, že se
podstatně sníží rizika spojená s takovým půjčováním, c) celkový objem,
který dlužník nebo ekonomicky spjatá skupina dlužníků dluží úvěrové
instituci a jakémukoli mateřskému podniku a jeho dceřiným podnikům,
včetně jakékoli expozice po splatnosti, nesmí, podle informací, které
má úvěrová instituce k dispozici, překročit
1 milion EUR. Úvěrová instituce musí učinit vhodné kroky k
získání takových informací. Cenné papíry nejsou
způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic. Článek 80 1. Pro
výpočet hodnot rizikově vážené expozice se na všechny expozice, pokud
nejsou odečítány z kapitálu, použijí rizikové váhy v souladu s přílohou VI
částí 1. Použití rizikové váhy vychází z kategorie expozice, k níž je
expozice přiřazena, a v míře, která je stanovena v
příloze VI části 1, z její úvěrové kvality.
Úvěrovou kvalitu lze vymezit odkazem na úvěrové hodnocení externí
ratingové agentury v souladu s články 81 až 83 nebo na úvěrové
hodnocení exportních úvěrových agentur, jak je popsáno v
příloze VI části 1. 2. Pro
účely použití rizikové váhy podle odstavce 1 se hodnota expozice
vynásobí rizikovou vahou specifikovanou nebo určenou v souladu s tímto
pododdílem. 3. Pro
účely výpočtu hodnot rizikově vážené expozice u expozic
vůči institucím příslušné orgány rozhodnou, zda přijmou
metodu založenou na úvěrové kvalitě centrální vlády státu, v němž
má úvěrová instituce své sídlo, nebo metodu založenou na úvěrové
kvalitě instituce, která je protistranou, v souladu s
přílohou VI. 4. Bez
ohledu na odstavec 1 lze v případě, kdy je expozice
zajištěna úvěrovým zajištěním, upravit rizikovou váhu, která se
na takovou položku vztahuje, v souladu s pododdílem 3. 5. Hodnoty
rizikově vážené expozice pro sekuritizované expozice se stanoví podle
pododdílu 4. 6. Není-li
v tomto pododdíle stanoveno jinak, přidělí se expozicím pro
účely výpočtu hodnoty rizikově vážené expozice riziková váha
100 %. 7. S
výjimkou expozic, které dávají vzniknout závazkům ve formě položek
uvedených v čl. 57 odst. 1 bodech 1 až 8, mohou příslušné orgány
osvobodit od plnění požadavků uvedených v odstavci 1 tohoto
článku expozice úvěrové instituce vůči protistraně,
která je jejím mateřským podnikem, dceřiným podnikem nebo
dceřiným podnikem jejího mateřského podniku, jsou-li splněny
následující podmínky: a) protistranou je
instituce nebo finanční holdingová společnost, finanční
instituce, společnost spravující aktiva nebo podnik pomocných služeb, na
něž se vztahují odpovídající obezřetnostní požadavky, b) protistrana je
zahrnuta do stejné konsolidace jako úvěrová instituce, a to na plném
základě, c) protistrana
podléhá stejnému hodnocení rizik, měření rizik a stejným kontrolním
postupům jako úvěrová instituce, d) protistrana má
sídlo ve stejném členském státě jako úvěrová instituce, e) v současné
době neexistují ani do budoucna se nepředvídají materiální nebo
právní překážky pro okamžitý převod kapitálu nebo splácení
závazků protistrany úvěrové instituci. V takovém
případě se použije riziková váha 0 %. Článek 81 1. Externí
úvěrové hodnocení lze použít pro určení rizikové váhy expozice v
souladu s článkem 80 pouze v případě, že externí ratingová
agentura, která toto hodnocení poskytuje, byla příslušnými orgány pro tyto
účely uznána za způsobilou, dále jen „způsobilá externí
ratingová agentura“. 2. Příslušné
orgány uznají externí ratingovou agenturu za způsobilou pro účely
článku 80 pouze v případě, kdy se ujistily, že její metoda
hodnocení splňuje požadavky na nestrannost, nezávislost, stálý
přezkum a transparentnost a že výsledné úvěrové hodnocení
splňuje požadavky na důvěryhodnost a transparentnost.
Příslušné orgány pro tyto účely přihlížejí k technickým
kritériím stanoveným v příloze VI části 2. 3. Jestliže
byla způsobilost externí ratingové agentury uznána příslušnými orgány
jednoho členského státu, mohou ji příslušné orgány jiných
členských států uznat za způsobilou, bez vlastního hodnocení. 4. Příslušné
orgány uveřejní vysvětlení k procesu uznávání a zveřejní seznam
způsobilých externích ratingových agentur. Článek 82 1. Příslušné
orgány s přihlédnutím k technickým kritériím stanoveným v
příloze VI části 2 určí, jaký stupeň externího
ratingu uvedený v části 1 dané přílohy odpovídá příslušnému
úvěrovému hodnocení provedenému způsobilou externí ratingovou
agenturou. Toto určení musí být objektivní a konzistentní. 2. Jestliže
příslušné orgány jednoho členského státu určí stupeň podle
odstavce 1, mohou toto určení uznat příslušné orgány jiných
členských států, bez vlastního hodnocení. Článek 83 1. Použití
úvěrových hodnocení poskytnutých externími ratingovými agenturami pro
účely výpočtu hodnot rizikově vážené expozice úvěrové
instituce je konzistentní a v souladu s přílohou VI
částí 3. Úvěrová hodnocení se nepoužívají selektivně. 2. Úvěrové
instituce využívají vyžádaná úvěrová hodnocení. Se souhlasem
příslušného orgánu však mohou využít i nevyžádaná úvěrová hodnocení. Pododdíl 2 – Přístup
založený na interním ratingu Článek 84 1. V
souladu s tímto pododdílem mohou příslušné orgány povolit úvěrovým
institucím, aby vypočítaly hodnoty své rizikově vážené expozice s
použitím přístupu založeného na interním ratingu (přístupu IRB). Pro
každou úvěrovou instituci se vyžaduje výslovné povolení. 2. Povolení
se udělí pouze v případě, že se příslušný orgán ke své
spokojenosti ujistí, že systémy, které úvěrová instituce zavedla pro
řízení a rating úvěrového rizika expozic, jsou správné a jsou uplatňovány
jednotně, a zejména splňují normy podle přílohy VII
části 4: a) ratingové
systémy úvěrové instituce poskytují smysluplné hodnocení charakteristik
dlužníka a transakce, smysluplné rozlišení rizika a přesné a konzistentní
kvalititativní odhady rizika, b) interní ratingy
a odhady ztrát a selhání použité při výpočtu kapitálových
požadavků a přidružené systémy a postupy hrají zásadní úlohu při
řízení rizik a v rozhodovacím procesu, při schvalování úvěru,
při interním rozložení kapitálu a ve správě úvěrové instituce, c) úvěrová
instituce má útvar, který řídí úvěrové riziko a který je
odpovědný za její ratingové systémy, přičemž je
přiměřeně nezávislý a nepodléhá nepatřičným
vlivům, d) úvěrová
instituce shromažďuje a ukládá všechny relevantní údaje, které poskytují
účinnou podporu jejímu procesu měření a řízení
úvěrového rizika, e) úvěrová
instituce uchovává doklady o svých ratingových systémech, uchovává doklady o
důvodech, které ji vedly k výběru dané podoby systému, a provádí
ověřování svých ratingových systémů. Pokud mateřská
úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo mateřská
finanční instituce v EU a její dceřiné podniky používají přístup
založený na interním ratingu na jednotném základě pro mateřský podnik
a jeho dceřiné podniky, mohou příslušné orgány povolit, aby minimální
požadavky podle přílohy VII části 4 splňovaly
mateřský podnik a jeho dceřiné podniky společně. 3. Úvěrová
instituce, která žádá o využívání přístupu založeného na interním ratingu
prokáže, že pro kategorie expozic v přístupu založeném na interním
ratingu, jichž se to týká, používá ratingové systémy, které jsou v obecném
souladu s minimálními požadavky stanovenými v této příloze pro účely
interního měření a řízení rizik, po dobu nejméně tří
let před tím, než nabyla způsobilosti používat přístup založený
na interním ratingu. Tento požadavek se uplatní ode dne
31. prosince 2010. 4. Úvěrová
instituce, která žádá o povolení využívat vlastní odhady LGD a/nebo konverzních
faktorů, prokáže, že prováděla a využívala vlastní odhady LGD a/nebo
konverzních faktorů způsobem, který byl v obecném souladu s minimálními
požadavky na využívání vlastních odhadů těchto parametrů
stanovených v této příloze, po dobu nejméně tří let před
tím, než nabyla způsobilosti používat vlastní odhady LGD a/nebo
konverzních faktorů. Tento požadavek se uplatní ode dne 31. prosince 2010. 5. Pokud
úvěrová instituce přestane splňovat požadavky stanovené v tomto
pododdílu, buď předloží příslušnému orgánu plán na včasnou
nápravu situace, nebo prokáže, že dopad neplnění je nepodstatný. 6. Jestliže
má být přístup založený na interním ratingu využíván mateřskou
úvěrovou institucí v EU a jejími dceřinými podniky nebo
mateřskou finanční holdingovou společností v EU a jejími
dceřinými podniky, orgány příslušné pro jednotlivé právní subjekty
úzce spolupracují podle článků 129 až 132. Článek 85 1. Aniž
je dotčen článek 89, úvěrové instituce a jakýkoli
mateřský podnik a jeho dceřiné podniky uplatňují přístup
založený na interním ratingu na všechny expozice. S výhradou schválení
příslušnými orgány, lze toto uplatňování provádět postupně
napříč různými kategoriemi expozic, uvedenými v článku 86,
uvnitř téže obchodního útvaru, napříč různými obchodními
jednotkami uvnitř stejné skupiny nebo pro využití vlastních odhadů
LGD nebo konverzních faktorů pro výpočet rizikových vah expozic
vůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním
bankám. V případě
kategorie retailové expozice uvedené v článku 86 lze uplatňování
provádět postupně napříč kategoriemi expozic, jimž
odpovídají různé korelace v příloze VII části 1 odst.
9, 10 a 11. 2. Uplatňování
podle odstavce 1 se provede během přiměřeného
časového období, na němž se příslušné orgány dohodnou.
Uplatňování se provede podle přísných podmínek určených
příslušnými orgány. Tyto podmínky se navrhnou tak, aby zajistily, že se
flexibilita uvedená v odstavci 1 nepoužívá selektivně za účelem
snížení minimálních kapitálových požadavků z hlediska těch kategorií
expozic nebo obchodních útvarů, které mají být teprve zahrnuty do
přístupu založeného na interním ratingu nebo do používání vlastních
odhadů LGD a konverzních faktorů. 3. Úvěrové
instituce, které používají přístup založený na interním ratingu pro
jakoukoli kategorii expozice, zároveň používají přístup založený na
interním ratingu i pro kategorii akciové expozice. 4. S
výhradou odstavců 1 až 3 a článku 89 úvěrové instituce, které
podle článku 84 obdržely povolení používat přístup založený na
interním ratingu, nezačnou znovu používat pro výpočet hodnot
rizikově vážené expozice pododdíl 1, ledaže prokáží rozumný
důvod a obdrží souhlas příslušných orgánů. 5. S
výhradou odstavců 1 a 2 a článku 89 úvěrové instituce,
které podle čl. 87 odst. 9 obdržely povolení používat vlastní odhady
LGD a konverzních faktorů, nezačnou znovu používat hodnoty LGD a
konverzní faktory uvedené v čl. 87 odst. 8, ledaže prokáží rozumný
důvod a obdrží souhlas příslušných orgánů. Článek 86 1. Každá expozice se zařadí do jedné z
následujících kategorií expozic: a) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči centrálním vládám nebo centrálním
bankám; b) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči institucím, c) pohledávky nebo
podmíněné pohledávky vůči podnikům, d) retailové
pohledávky nebo podmíněné retailové pohledávky, e) akciové
pohledávky, f) sekuritizační
pozice, g) jiná aktiva
nemající povahu úvěrového závazku. 2. S následujícími
expozicemi se zachází jako s expozicemi vůči centrálním vládám a
centrálním bankám: a) expozice
vůči orgánům regionální a místní správy, s nimiž se podle
pododdílu 1 zachází jako s expozicemi vůči centrálním vládám, b) expozice
vůči mezinárodním rozvojovým bankám a mezinárodním organizacím, které
mají podle pododdílu 1 přiřazenu rizikovou váhu 0 %. 3. S
následujícími expozicemi se zachází jako s expozicemi vůči
institucím: a) expozice
vůči orgánům regionální a místní správy, s nimiž se podle
pododdílu 1 nezachází jako s expozicemi vůči centrálním vládám, b) expozice
vůči subjektům veřejného sektoru, s nimiž se podle
pododdílu 1 zachází jako s expozicemi vůči institucím, c) expozice
vůči mezinárodním rozvojovým bankám, které nemají podle
pododdílu 1 přiřazenu rizikovou váhu 0 %. 4. Expozice jsou
způsobilé k zařazení do kategorie retailové expozice uvedené v
odst. 1 písm. d), jestliže splňují následující podmínky: a) musí se jednat
buď o expozici vůči jednotlivci nebo jednotlivcům, nebo o
expozici vůči malým či středně velkým subjektům, v
posledním případě za předpokladu, že celková částka, kterou
dlužník nebo ekonomicky spjatá skupina dlužníků dluží úvěrové
instituci a jakémukoli mateřskému podniku a jeho dceřiným
podnikům, nesmí, podle informací, které má úvěrová instituce k
dispozici na základě přiměřených kroků, které
učinila za účelem ověření situace, překročit
1 milion EUR, b) úvěrová
instituce s nimi při řízení svého úvěrového rizika zachází v
průběhu času konzistentně a podobným způsobem, c) nejsou
řízeny individuálně způsobem srovnatelným s expozicemi v
kategorii expozice vůči podnikům, d) každá
představuje jednu z velkého počtu podobně řízených expozic. 5. Následující
expozice se zařadí do kategorie akciové expozice: a) expozice, které
nemají povahu dluhu a které vyjadřují podřízenou, zbytkovou pohledávku
na aktiva nebo příjem emitenta, b) dluhové
expozice, jejichž ekonomická podstata je podobná jako u expozic uvedených v
písmeni a). 6. V rámci
kategorie expozic vůči podnikům úvěrové instituce
odděleně rozlišují jako specializované úvěrové expozice takové
expozice, které mají následující vlastnosti: a) jedná se o
expozici vůči subjektu, který byl speciálně vytvořen za
účelem financování a/nebo správy fyzických aktiv, b) smluvní
ujednání poskytují věřiteli značný stupeň kontroly nad
aktivy a příjmy, která tato aktiva vytvářejí, c) primárním
zdrojem splácení závazku je spíše příjem vytvářený aktivy, která jsou
financována, než nezávislá schopnost širšího obchodního podnikání. 7. Jakýkoli
úvěrový závazek, který není zařazen do kategorií expozic uvedených v
odst. 1 písm. a), b) a d) až f), se zařadí do kategorie expozic
uvedené v písmeni c) daného odstavce. 8. Kategorie
expozice uvedená v odst. 1 písm. g) zahrnuje zbytkovou hodnotu pronajatého
majetku, není-li jinde v této směrnici stanoveno jinak. 9. Metodika,
kterou úvěrová instituce používá pro zařazování expozic do
různých kategorií, je v průběhu času
přiměřená a konzistentní. Článek 87 1. Hodnoty
rizikově vážené expozice pro úvěrové riziko u expozic náležejících do
jedné z kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm. a) až e) nebo
g) se, pokud nejsou odečítány z kapitálu, vypočítají podle
přílohy VII části 1 odst. 1 až 25. 2. Hodnoty
rizikově vážené expozice pro riziko rozmělnění u nakoupených
pohledávek se vypočítají podle přílohy VII části 1
odst. 26. 3. Výpočet
hodnot rizikově vážené expozice pro úvěrové riziko a riziko
rozmělnění se zakládá na relevantních parametrech, které se vztahují
k dané expozici. Tyto parametry zahrnují pravděpodobnost selhání (PD),
ztrátu při selhání (LGD), splatnost (M) a hodnotu expozice. K PD a LGD lze
přihlížet společně nebo zvlášť v souladu s
přílohou VII částí 2. 4. Aniž je
dotčen odstavec 3, hodnoty rizikově vážené expozice pro
úvěrové riziko pro všechny expozice náležející do kategorie uvedené v
čl. 86 odst. 1 písm. e) se vypočítají v souladu s
přílohou VII částí 1 odst. 15 až 24, za podmínky souhlasu
příslušných orgánů. Příslušné orgány povolí úvěrové
instituci používat přístup stanovený v příloze VII
části 1 odst. 24 až 25 pouze v případě, že úvěrová
instituce splňuje minimální požadavky přílohy VII
části 4 odst. 114 až 122. 5. Aniž je
dotčen odstavec 3, hodnoty rizikově vážené expozice pro úvěrové
riziko pro specializované úvěrové expozice lze vypočítat v souladu s
přílohou VII částí 1 odst. 5. Příslušné orgány
zveřejní pokyny k tomu, jak by měly instituce přiřazovat
rizikové váhy specializovaným úvěrovým expozicím podle
přílohy VII části 1 odst. 5, a schválí metodiky
přiřazování zavedené úvěrovými institucemi. 6. Pro
expozice náležející do kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm.
a) až d) stanoví úvěrové instituce své vlastní odhady PD v souladu s
článkem 84 a přílohou VII částí 4. 7. Pro
expozice náležející do kategorie expozic uvedené v čl. 86 odst. 1 písm. d)
stanoví úvěrové instituce své vlastní odhady PD a konverzních faktorů
v souladu s článkem 84 a přílohou VII částí 4. 8. Pro
expozice náležející do kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm.
a) až c) uplatní úvěrové instituce hodnoty LGD stanovené v příloze VII
části 2 odst. 8 a konverzní faktory stanovené v příloze VII
části 3 odst. 11 písm. a) až c). 9. Aniž je
dotčen odstavec 8, pro všechny expozice náležející do kategorií expozic
uvedených v čl. 86 odst. 1 písm. a) až c) mohou příslušné orgány
úvěrovým institucím povolit, aby používaly vlastní odhady LGD a
konverzních faktorů v souladu s článkem 84 a přílohou VII
částí 4. 10. Hodnoty
rizikově vážené expozice pro sekuritizační expozice a pro expozice
náležející do kategorie expozice uvedené v čl. 86 odst. 1 písm. f) se
vypočítají v souladu s pododdílem 4. 11. Pokud
expozice vůči podniku kolektivního investování splňují kritéria
stanovená v příloze VI části 1 odst. 74 až 75 a
úvěrová investice zná všechny podkladové expozice podniku kolektivního
investování, přihlíží k těmto podkladovým expozicím pro účely
výpočtu hodnot rizikově vážené expozice a hodnot očekávaných
ztrát v souladu s metodami stanovenými v tomto pododdílu. Pokud
úvěrová instituce nesplňuje podmínky pro používání metod stanovených
v tomto pododdílu, vypočítají se hodnoty rizikově vážené expozice a
hodnoty očekávaných ztrát podle následujících přístupů: a) pro
expozice náležející do kategorie expozice uvedené v čl. 86 odst. 1
písm. e) přístup stanovený v příloze VII části 1 odst. 17
až 19. Jestliže úvěrová instituce není pro tyto účely schopna
rozlišit mezi akciovými expozicemi neobchodovanými na regulovaných trzích,
akciovými expozicemi obchodovanými na regulovaných trzích a jinými akciovými
expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s jinými akciovými
expozicemi, b) pro
všechny ostatní podkladové expozice přístup stanovený v pododdílu 1,
s výhradou následujících úprav: i) expozice
jsou zařazeny do příslušné kategorie expozice a je jim
přiřazena riziková váha příslušející ke stupni externího ratingu,
který je bezprostředně nad tím stupněm externího ratingu, do
kterého by byla tato expozice obvykle zařazena, ii) expozicím
zařazeným do vyšších stupňů externího ratingu, kterým by byla
obvykle přiřazena riziková váha 150 %, je přiřazena riziková
váha 200 %. 12. Pokud
expozice vůči podniku kolektivního investování nesplňuje
kritéria stanovená v příloze VI části 1 odst. 74 až 75 nebo
pokud úvěrová instituce nezná všechny podkladové expozice podniku
kolektivního investování, přihlédne přímo k podkladovým expozicím a
vypočítá hodnoty rizikově vážené expozice a hodnoty očekávaných
ztrát v souladu s přístupem stanoveným v příloze VII
části 1 odst. 17 až 19. Jestliže úvěrová
instituce není pro tyto účely schopna rozlišit mezi akciovými expozicemi neobchodovanými
na regulovaných trzích, akciovými expozicemi obchodovanými na regulovaných
trzích a jinými akciovými expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s
jinými akciovými expozicemi. Pro tyto účely se expozice, které nejsou
akciovými expozicemi, zařadí do jedné z kategorií (akciové expozice
obchodované či neobchodované na regulovaných trzích nebo jiné akciové
expozice) uvedených v příloze VII části 1 odst. 17 a
neznámé expozice se zařadí do kategorie jiné akciové expozice. Jestliže
úvěrové instituce nevyužijí výše uvedenou metodu, mohou se spolehnout na
třetí stranu, která vypočítá a oznámí průměrné hodnoty
rizikově vážené expozice na základě podkladových expozic podniku
kolektivního investování v souladu s následujícími přístupy, je-li v
dostatečné míře zajištěna správnost výpočtu a oznámení: a) pro expozice náležející do kategorie expozice
uvedené v čl. 86 odst. 1 písm. e) přístup stanovený v
příloze VII části 1 odst. 17 až 19. Jestliže úvěrová instituce není pro tyto účely schopna rozlišit
mezi akciovými expozicemi obchodovanými na regulovaných trzích, akciovými
expozicemi obchodovanými na regulovaných trzích a jinými akciovými expozicemi,
zachází s těmito expozicemi jako s jinými akciovými expozicemi. b) pro
všechny ostatní podkladové expozice přístup stanovený v pododdílu 1,
s výhradou následujících úprav: i) expozice
jsou zařazeny do příslušné kategorie expozice a je jim
přiřazena riziková váha příslušející ke stupni externího ratingu,
který je bezprostředně nad tím stupněm externího ratingu, do kterého
by byla tato expozice obvykle zařazena, ii) expozicím
zařazeným do vyšších stupňů externího ratingu, kterým by byla
obvykle přiřazena riziková váha 150 %, je přiřazena riziková
váha 200 %. Článek 88 1. Hodnoty očekávaných ztrát pro expozice náležející do jedné
z kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm. a) až e) se vypočítají
v souladu s metodami stanovenými v příloze VII
části 1 odst. 27 až 73.
2. Výpočet
hodnot očekávaných ztrát v souladu s přílohou VII
částí 1 odst. 27 až 33 se pro každou expozici zakládá na týchž
vstupních údajích o PD, LPG a hodnotě expozice jako jsou ty, které se
použijí pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice v souladu s
článkem 87. 3. Hodnoty očekávaných
ztrát pro sekuritizační expozice se vypočítají v souladu
s pododdílem 4. 4. Hodnota očekávaných
ztrát pro expozice náležející do
kategorie expozic uvedené v čl. 86 odst. 1 písm. g) je nulová. 5. Hodnoty očekávaných
ztrát pro riziko rozmělnění nakoupených pohledávek se vypočítají
v souladu s metodami stanovenými v příloze VII části 1 odst. 33. 6. Hodnoty očekávaných
ztrát pro expozice uvedené v čl. 87 odst. 11 a 12 se vypočítají
v souladu s metodami uvedenými v příloze VII části 1 odst. 27 až 33. Článek 89 1. S
výhradou souhlasu příslušných orgánů mohou úvěrové instituce,
které jsou oprávněny k využívání přístupu založeného na interním
ratingu pro výpočet hodnoty rizikově vážené expozice a hodnoty
očekávaných ztrát, použít pro jednu nebo více následujících kategorií
expozic pododdíl 1: a) kategorii
expozice uvedenou v čl. 86 odst. 1 písm. a), kde je počet významných
protistran omezen a pro úvěrovou instituci by bylo
nepřiměřeně zatěžující uplatnit pro tyto protistrany
ratingový systém, b) kategorii
expozice uvedenou v čl. 86 odst. 1 písm. b), kde je počet významných
protistran omezen a pro úvěrovou instituci by bylo
nepřiměřeně zatěžující uplatnit pro tyto protistrany
ratingový systém, c) expozice v
nevýznamných obchodních útvarech a kategorie expozic, které jsou nevýznamné z
hlediska velikosti a rizikového profilu, d) expozice
vůči centrálním vládám domovského členského státu a
vůči jeho orgánům regionální a místní správy a správním
subjektům za předpokladu, že: i) neexistuje
rozdíl v expozici vůči této centrální vládě a rizikem ostatních
obdobných expozic v důsledku zvláštních veřejných ujednání, ii) expozicím
vůči této centrální vládě je přiřazen stupeň externího
ratingu 1 podle pododdílu 1, e) expozice
úvěrové instituce vůči protistraně, která je jejím
mateřským podnikem, jejím dceřiným podnikem nebo dceřiným
podnikem jejího mateřského podniku za předpokladu, že touto
protistranou je instituce nebo finanční holdingová společnost,
finanční instituce, společnost spravující aktiva nebo podnik
pomocných služeb, na něž se vztahují obezřetnostní požadavky, f) akciové
expozice vůči subjektům, jejichž úvěrové závazky jsou
způsobilé pro nulovou rizikovou váhu podle pododdílu 1
(včetně těch subjektů veřejného sektoru, na něž
se může použít nulová riziková váha), g) akciové
expozice nabyté v rámci zákonem upravených programů na podporu
přesně vymezených hospodářských odvětví, které poskytují úvěrovým
institucím významné dotace na investice a zahrnují určitou formu státního
dohledu a omezení na investice do původního kapitálu. Tato výjimka je
omezena na souhrnný limit 10 % původního a dodatkového kapitálu. Tento odstavec nebrání
příslušným orgánům jiného členského státu umožnit uplatnění
pravidel pododdílu 1 na akciové expozice, kterým bylo takové zacházení
umožněno v jiném členském státě. 2. Pro
účely písmene c) se kategorie akciových expozic úvěrové instituce
považuje za významnou, pokud jejich souhrnná hodnota snížená o akciové expozice
nabyté v rámci zákonem upravených programů, jak je uvedeno v
písmeni g), převýší v průměru za předcházející rok
10 % kapitálu úvěrové instituce. Je-li počet těchto
akciových expozic nižší než 10 jednotlivých expozic, činí tento limit
5 % kapitálu úvěrové instituce. Pododdíl 3 – Snižování úvěrového rizika Článek 90 Pro účely
tohoto pododdílu se „věřitelskou úvěrovou institucí“ rozumí
úvěrová instituce, která má danou expozici, ať už vznikla z jejích
úvěrových nebo jiných činností. Článek 91 Úvěrové instituce, které používají standardizovaný přístup
podle článků 78 až 83 nebo používají přístup založený na
interním ratingu podle článků 84 až 89, ale nepoužívají své vlastní
odhady LGD a konverzních faktorů podle článků 87 a 88, mohou
uznat snižování úvěrového rizika v souladu s tímto pododdílem při
výpočtu hodnot rizikově vážené expozice pro účely čl. 75
písm. a), případně při výpočtu očekávané ztráty pro
účely výpočtu uvedeného v čl. 57 písm. q) a v čl. 63 odst.
3. Článek 92 1. Technika
používaná pro zajištění úvěrového rizika spolu s akcemi, kroky,
postupy a zásadami, které věřitelská úvěrová instituce
přijala nebo zavedla, vedou k vytvoření takových uspořádání na
zajištění úvěrového rizika, která jsou právně účinná a vynutitelná
ve všech příslušných právních řádech. 2. Věřitelská
úvěrová instituce učiní všechny náležité kroky, aby zajistila
účinnost uspořádání na zajištění úvěrového rizika a aby
pokryla související rizika. 3. V
případě majetkového zajištění úvěrového rizika je podmínkou
pro uznání způsobilosti aktiv jejich dostatečná likvidita a
dostatečná stabilita v průběhu času tak, aby byla
zabezpečena vhodná úroveň jistoty ohledně dosaženého zajištění
úvěrového rizika s přihlédnutím k přístupu, který se
používá k výpočtu hodnot rizikově vážené expozice, a na povolenou
míru uznání. Způsobilá mohou být pouze aktiva uvedená v
příloze VIII části 1. 4. V
případě majetkového zajištění úvěrového rizika má věřitelská
úvěrová instituce právo ve vhodném okamžiku realizovat nebo si ponechat aktiva,
z nichž vyplývá zajištění v případě selhání, platební
neschopnosti nebo konkurzu dlužníka, případně správce kolaterálu, nebo
v případě jiné smluvně stanovené úvěrové události. Stupeň
korelace mezi hodnotou aktiva, které poskytuje zajištění úvěru, a
úvěrovou kvalitou dlužníka nesmí být nepřiměřeně
vysoký. 5. V
případě zajištění úvěrového rizika třetí stranou je
podmínkou pro uznání způsobilosti strany poskytující závazek její
dostatečná spolehlivost a skutečnost, že dohoda o zajištění
úvěru má právní účinky v příslušných právních řádech tak,
aby byla zabezpečena vhodná úroveň jistoty ohledně dosaženého
zajištění úvěrového rizika s přihlédnutím k přístupu,
který se používá k výpočtu hodnot rizikově vážené expozice, a na
povolenou míru uznání. Způsobilost lze uznat pouze v případě
poskytovatelů úvěrového zajištění a typů dohod o
zajištění úvěru stanovených v příloze VIII
části 1. 6. Musejí
být splněny minimální požadavky stanovené v příloze VIII
části 2. Článek 93 1. Jestliže
jsou splněny požadavky stanovené v článku 92, lze výpočet
hodnot rizikově vážené expozice, případně hodnot
očekávaných ztrát, upravit v souladu s přílohou VIII částmi
3 až 6. 2. K
žádné expozici, u níž bylo uplatněno snížení úvěrového rizika, nesmí
být přiřazena vyšší hodnota rizikově vážené expozice nebo
očekávané ztráty, než jaká by byla přiřazena k jinak stejné
expozici bez snížení úvěrového rizika. 3. Jestliže
hodnota rizikově vážené expozice již bere v úvahu zajištění
úvěrového rizika podle článků 78 až 83, případně
článků 84 až 93, výpočet úvěrového zajištění se dále
neuznává podle tohoto pododdílu. Pododdíl 4 - Sekuritizace Článek 94 Jestliže úvěrová instituce používá standardizovaný přístup
stanovený v pododdílu 1 pro výpočet hodnot rizikově vážené
expozice pro kategorii expozice, do níž by byly podle článku 79 zařazeny
sekuritizované expozice, vypočítá hodnotu rizikově vážené expozice sekuritizační
pozice v souladu s přílohou IX částí 4 odst. 6 až 35. Ve všech ostatních případech vypočítá hodnotu rizikově
vážené expozice v souladu s přílohou IX částí 4 odst. 36 až 74. Článek 95 1. Jestliže
bylo z úvěrové instituce, která je původcem, v souladu
s přílohou IX částí 2 převedeno významné úvěrové
riziko spojené se sekuritizovanými expozicemi, může daná úvěrová
instituce: a) v případě
tradiční sekuritizace vyjmout expozice, které sekuritizovala, z výpočtu
hodnot rizikově vážené expozice, případně hodnot
očekávaných ztrát, b) v případě
syntetické sekuritizace vypočítat hodnoty rizikově vážené expozice,
případně hodnoty očekávaných ztrát, se zřetelem
k sekuritizovaným expozicím podle přílohy IX části 2. 2. Jestliže
se použije odstavec 1, úvěrová instituce, která je původcem,
vypočítá hodnoty rizikově vážené expozice předepsané
v příloze IX pro pozice, které případně drží v sekuritizaci. Jestliže
úvěrová instituce, která je původcem, nepřevede významné
úvěrové riziko v souladu s odstavcem 1, nemusí provádět
výpočet hodnot rizikově vážené expozice pro žádnou pozici, kterou
případně drží v dané sekuritizaci. Článek 96 1. Pro
výpočet hodnot rizikově vážené expozice sekuritizační pozice se
použijí na hodnotu expozice pozice rizikové váhy v souladu s
přílohou IX na základě úvěrové kvality dané pozice, která
může být určena odkazem na úvěrové hodnocení externí ratingovou
agenturou nebo jiným způsobem, jak je uvedeno v příloze IX. 2. Jestliže
se expozice vztahuje na různé tranše v sekuritizaci, považuje se
expozice spojená s každou tranší za samostatnou sekuritizační pozici. Má
se za to, že poskytovatelé úvěrového zajištění sekuritizační
pozice drží pozice v sekuritizaci. Sekuritizační pozice zahrnují
expozice spojené se sekuritizací vyplývající z úrokových nebo
měnových derivátových kontraktů. 3. Jestliže
je sekuritizační pozice předmětem majetkového zajištění
úvěrového rizika nebo zajištění úvěrového rizika třetí
stranou, lze rizikovou váhu, kterou k ní lze přiřadit, upravit
v souladu s články 90 až 93 vykládanými ve spojení s
přílohou IX. 4. S výhradou
čl. 57 písm. r) a čl. 66 odst. 1 se hodnota rizikově vážené
expozice zahrne do součtu hodnot rizikově vážené expozice
úvěrové instituce pro účely čl. 75 písm. a). Článek 97 1. Úvěrové
hodnocení externí ratingovou agenturou lze použít k určení rizikové
váhy sekuritizační pozice podle článku 96 pouze
v případě, že externí ratingová agentura byla příslušnými
orgány pro tento účel uznána za způsobilou, dále jen „způsobilá
externí ratingová agentura“. 2. Příslušné
orgány uznají, že externí ratingová agentura je způsobilá pro účely
odstavce 1 pouze v případě, pokud se ke své spokojenosti
ujistily, že tato agentura splňuje požadavky stanovené
v článku 81, s přihlédnutím k technickým kritériím uvedeným
v příloze VI části 2, a že prokázala své schopnosti v
oblasti sekuritizace, což lze dokázat například dobrým přijetím na
trhu. 3. Jestliže
příslušné orgány jednoho členského státu uznaly externí ratingovou
agenturu za způsobilou pro účely odstavce 1, mohou ji
příslušné orgány ostatních členských států uznat za
způsobilou pro tyto účely, aniž by provedly vlastní hodnocení. 4. Příslušné
orgány zveřejní informace o postupu uznávání a seznam způsobilých
ratingových agentur. 5. Úvěrové
hodnocení vypracované způsobilou externí ratingovou agenturou lze použít
pro tento účel pouze v případě, že odpovídá zásadám
důvěryhodnosti a transparentnosti uvedeným v příloze IX
části 3. Článek 98 1. Pro
účely použití rizikových vah na sekuritizační pozice příslušné
orgány určí, k jakým stupňům externího ratingu stanoveným
v příloze IX mají být přiřazena příslušná
úvěrová hodnocení vypracovaná způsobilou externí ratingovou
agenturou. Toto rozhodnutí je objektivní a konzistentní. 2. Když
příslušné orgány jednoho členského státu provedou určení podle
odstavce 1, mohou příslušné orgány ostatních členských států
toto určení uznat, aniž by provedly vlastní určení. Článek 99 Využívání úvěrových hodnocení vypracovaných externí ratingovou
agenturou pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice úvěrové
instituce podle článku 96 je konzistentní a probíhá v souladu
s přílohou IX částí 3. Úvěrová hodnocení se
nepoužívají selektivně. Článek 100 1. V případě
sekuritizace revolvingových expozic s možností předčasného
splacení úvěrová instituce, která je původcem nebo sponzorem, vypočítá
v souladu s přílohou IX dodatečnou hodnotu
rizikově vážené expozice pro riziko zvýšení úrovní úvěrového rizika,
jimž je vystavena, po využití možnosti předčasného splacení. 2. Pro
tyto účely se revolvingovou expozicí rozumí expozice, u níž může
zákazník měnit částky, které čerpá v rámci dohodnutého
limitu, a možností předčasného splacení se rozumí smluvní ustanovení,
které vyžaduje, aby v případě přesně vymezených
událostí byly pozice investorů splaceny před původně
stanovenou dobou splatnosti vydaných cenných papírů. 3. Jestliže
sekuritizace obsahují možnost předčasného splacení retailových
expozic, které jsou nezávazné a které lze bezpodmínečně zrušit bez
předchozího oznámení, a předčasné splacení je spuštěno
jinou kvantitativní hodnotou než je průměr nadměrného
rozpětí za tři měsíce, mohou příslušné orgány použít
zacházení, které se výrazně přibližuje zacházení uvedenému v
příloze IX části 4 odst. 27 až 30, pro určení tam
uvedeného konverzního faktoru. 4. Jestliže
příslušný orgán hodlá zacházet s konkrétní sekuritizací v souladu s
odstavcem 3, nejprve o tom informuje příslušné orgány všech ostatních
členských států. Dříve než se využívání takového zacházení stane
součástí obecného přístupu příslušného orgánu
k sekuritizacím obsahujícím možnost předčasného splacení výše
uvedeného typu, příslušný orgán konzultuje příslušné orgány všech
ostatních členských států a přihlédne k vyjádřeným
názorům. Daný příslušný orgán pak zveřejní názory vyjádřené
při takové konzultaci a přijatý způsob zacházení. Článek 101 1. Úvěrová
instituce, která je původcem nebo sponzorem, neposkytne sekuritizaci
podporu, která by překračovala její smluvní závazky, s cílem
snížit potenciální nebo skutečné ztráty investorů. 2. Jestliže
úvěrová instituce, která je původcem nebo sponzorem, nedodrží u
určité sekuritizace odstavec 1, příslušný orgán jí uloží, aby
měla minimálně k dispozici kapitál na všechny sekuritizované expozice
v takové výši, jako kdyby nebyly sekuritizovány. Úvěrová instituce
zveřejní, že poskytla mimosmluvní podporu, a informuje o následném
regulatorním dopadu na její kapitál. Oddíl 4 Minimální
kapitálové požadavky pro krytí operačního rizika Článek 102 1. Příslušné
orgány uloží úvěrovým institucím, aby měly k dispozici kapitál na
krytí operačního rizika v souladu s přístupy stanovenými v
článcích 103, 104 a 105. 2. Aniž je
dotčen odstavec 4, úvěrové instituce, které používají
přístup stanovený v článku 104, nezačnou znovu
využívat přístupy uvedené v článku 103, ledaže prokáží
rozumný důvod a obdrží souhlas příslušných orgánů. 3. Aniž je
dotčen odstavec 4, úvěrové instituce, které používají
přístup stanovený v článku 105, nezačnou znovu
využívat přístup uvedený v článku 103 nebo 104, ledaže
prokáží rozumný důvod a obdrží souhlas příslušných orgánů. 4. Příslušné
orgány mohou úvěrovými institucím povolit, aby využívaly kombinaci
přístupů v souladu s přílohou X
částí 4. Článek 103 Kapitálové požadavky
pro krytí operačního rizika podle přístupu základního ukazatele
představují určité procento příslušného ukazatele,
v souladu s parametry stanovenými v příloze X
části 1. Článek 104 1. Podle
standardizovaného přístupu rozdělí úvěrové instituce své
činnosti do řady obchodních linií, jak je stanoveno
v příloze X části 2. 2. V každé
obchodní linii úvěrové instituce vypočítají kapitálový požadavek pro
krytí operačního rizika jako určité procento příslušného
ukazatele, v souladu s parametry stanovenými
v příloze X části 2. 3. Pro
některé obchodní linie mohou příslušné orgány za určitých
podmínek úvěrové instituci povolit, aby pro určení svého kapitálového
požadavku pro krytí operačního rizika použila alternativní ukazatel. 4. Kapitálový
požadavek pro krytí operačního rizika podle standardizovaného
přístupu představuje součet kapitálových požadavků na krytí
operačního rizika napříč všemi jednotlivými obchodními liniemi. 5. Parametry
pro standardizovaný přístup jsou stanoveny v příloze X
části 2. 6. Aby
úvěrové instituce mohly používat standardizovaný přístup, musejí
splňovat kritéria stanovená v příloze X části 2. Článek 105 1. Úvěrové
instituce mohou využívat pokročilé přístupy k měření
založené na svých interních systémech měření rizik, jestliže
příslušný orgán výslovně schválí využívání dotyčných modelů
pro výpočet kapitálového požadavku. 2. Úvěrové
instituce musí ke spokojenosti příslušných orgánů prokázat, že
splňují kvalifikační kritéria stanovená v příloze X
části 3. 3. Jestliže
pokročilý přístup k měření hodlá využít mateřská
úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo dceřiné
podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU, orgány
příslušné pro různé právní subjekty úzce spolupracují, jak je
stanoveno v článcích 128 až 132. Žádost obsahuje prvky uvedené v
příloze X části 3. 4. Jestliže
mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo
mateřská finanční instituce v EU a její dceřiné podniky
používají pokročilý přístup k měření na jednotném
základě pro mateřský podnik a jeho dceřiné podniky, mohou
příslušné orgány povolit, aby kvalifikační kritéria stanovená
v příloze X části 3 splnily mateřský podnik a
jeho dceřiné podniky společně. ê2000/12/ES Oddíl 35 Velká angažovanost ê 2000/12/ES čl. 1 odst. 24 (přizpůsobený) ð nový Článek 106 1. „aAngažovaností“ se pro účely článků 48, 49 a 49 Ö tohoto
oddílu Õ rozumějí Ö jakákoli Õ aktiva a nebo podrozvahové
položky uvedené v článku 43 a v přílohách II a
IV Ö oddílu 3
pooddílu 1 Õ , bez uplatnění
rizikových vah nebo stupňů rizika tam stanovených;. rizika uvedená Ö Angažovanost vyplývající
z bodů uvedených Õ
v příloze IV se vypočítá pomocí jedné z metod
stanovených v příloze III,. aniž se uplatní rizikové váhy protistrany; Se souhlasem příslušných
orgánů lze vyloučit z definice angažovanosti všechny položky
plně kryté kapitálem, pokud tento kapitál není zahrnut ð do kapitálu úvěrové instituce
pro účely článku 75 ï do výpočtu ukazatelů kapitálové
přiměřenosti nebo do výpočtu jiných sledovaných
ukazatelů stanovených v této směrnici a jiných předpisech
Společenství;. 2. aAngažovanost
nezahrnuje: a) u devizových operací angažovanost nabytou při obvyklém
průběhu zúčtování vypořádání během 48 hodin po
zaplacení, nebo b) u operací při koupi nebo prodeji cenných papírů
angažovanost nabytou při obvyklém průběhu vypořádání
během pěti pracovních dnů po zaplacení nebo dodání cenných
papírů podle toho, k čemu dojde dřív;. ê 2000/12/ES čl. 1
bod 1 třetí pododstavec (přizpůsobený) Článek 107 Pro účely dohledu
nad velkou angažovaností a její kontroly Ö tohoto
oddílu Õ se za úvěrovou instituci považuje Ö se pojem
úvěrová instituce vztahuje na: Õ a) úvěrovou instituci ve smyslu
prvního pododstavce včetně Ö jejích Õ poboček této úvěrové instituce ve třetích zemích, a b) všechny soukromé nebo veřejné podniky včetně svých jejich
poboček, které odpovídají definici v prvním
pododstavci Ö úvěrové
instituce Õ a které získaly
povolení ve třetí zemi;. ê 2000/12/ES čl. 48
odst. 1 (přizpůsobený) ð nový Článek 108 Hlášení velké
angažovanosti 1. Angažovanost úvěrové instituce vůči klientovi
nebo ekonomicky spjaté skupině klientů se považuje ze velkou,
představuje-li její hodnota alespoň 10 % kapitálu instituce. ð Pro tyto účely se oddíl 1 čte
bez čl. 66 odst. 2 a lze ho číst bez čl. 57 písm. q) a
čl. 63 odst.3. ï ê 2000/12/ES čl. 48
odst. 4 první pododstavec (přizpůsobený) Článek 109 Příslušné orgány vyžadují, aby měla
každá úvěrová instituce řádné řídicí
administrativní a účetní postupy a
přiměřený mechanismus vnitřní kontroly ke zjištění a
zaznamenání všech případů velké angažovanosti a jejich následných
změn v souladu s definicemi a požadavky v této
směrnici Ö s touto
směrnicí Õ , a ke sledování případů
angažovanosti s ohledem na vlastní politiku úvěrové instituce v oblasti
angažovanosti. ê 2000/12/ES čl. 48
odst. 2 (přizpůsobený) Článek 110 Hlášení velké
angažovanosti 21. Úvěrová
instituce ohlásí každou velkou angažovanost ve smyslu
odstavce 1 příslušným orgánům. Členské státy stanoví, že toto ohlášení
má být učiněno podle jejich uvážení jedním z těchto dvou
způsobů: a) ohlášení všech případů velké angažovanosti
nejméně jednou ročně spojené s průběžným hlášením všech nových případů velké
angažovanosti a zvýšení každé již existující velké angažovanosti nejméně o
20 % vůči předchozímu hlášení, b) ohlášení všech případů velké angažovanosti nejméně
čtyřikrát ročně. ê 2000/12/ES
čl. 48 odst. 3 (přizpůsobený) ð nový 32. ð S výjimkou případů
úvěrových institucí, které se při uznání kolaterálu při
výpočtu hodnoty expozice pro účely čl. 111 odst. 1, 2 a 3 řídí
článkem 114, ï Ppřípady angažovanosti osvobozené podle
čl. 49 Ö 111 Õ odst. 7 ð 3 ï písm. a), b), c), d), f), g) a h) však
nemusí být ohlašovány podle odstavce 2 ð 1 ï . Četnost podávání zpráv stanovená v odst. 2 ð 1 ï druhé odrážce ð písm. b) ï může být snížena na dvakrát ročně pro případy
angažovanosti uvedené v čl. 49 Ö 111 Õ odst. 7 Ö 3 Õ písm. e) a i) a odstavcích 8, 9 a 10 ð článcích 115 a 116 ï. ê 2000/12/ES
čl. 48 odst. 4 druhý pododstavec (přizpůsobený) Uplatní-li úvěrová instituce odstavec 3 Ö 2 Õ , musí vést záznam o
důvodech pro takový krok nejméně po jeden rok od události, která
vedla k osvobození, aby mohly příslušné orgány prověřit, zda
bylo oprávněné. ònový 3. Členské
státy mohou stanovit, že se koncentrované expozice ohlašují emitentům
kolaterálu přijatého úvěrovou institucí. ê 2000/12/ES
čl. 49 odst. 1 až 5 (přizpůsobený) è1 Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 7 ðnový Článek 111 Limity velké
angažovanosti 1. Úvěrová instituce
nepřipustí angažovanost vůči jednomu klientovi nebo ekonomicky
spjaté skupině klientů, jejíž hodnota přesahuje 25 % jejího
kapitálu ð . Pro tyto účely a pro účely
ostatních ustanovení tohoto článku se oddíl 1 čte bez
čl. 66 odst. 2 a lze ho číst bez čl. 57 písm. q) a
čl. 63 odst.3. ï 2. Je-li tímto klientem nebo
ekonomicky spjatou skupinou klientů mateřský nebo dceřiný podnik
úvěrové instituce, případně jeden nebo více dceřiných
podniků takového mateřského podniku, snižuje se procento uvedené v
odstavci 1 na 20 %. Členský stát však nemusí uplatňovat na
angažovanost vůči takovým klientům limit 20 %, pokud zajistí
zvláštní sledování takových případů angažovanosti jinými
opatřeními nebo postupy. O obsahu těchto opatření a postupů
uvědomí Komisi a è1 Evropský
bankovní výbor ç . 3. Úvěrová instituce
nepřipustí případy velké angažovanosti, které celkově
přesahují 800 % hodnoty jejího kapitálu. ê 2000/12/ES
čl. 49 odst. 4 (přizpůsobený) 4. Členské státy
mohou stanovit přísnější limity, než jsou limity stanovené v
odstavcích 1, 2 a 3. ê 2000/12/ES
čl. 49 odst. 1 až 5 54. Úvěrová instituce musí soustavně dodržovat limity
angažovanosti stanovené v odstavcích 1, 2 a 3. Pokud ve výjimečných
případech její angažovanost přesáhne tyto limity, oznámí tuto
skutečnost bezodkladně příslušným orgánům, které mohou
úvěrové instituci v odůvodněných případech poskytnout
lhůtu k tomu, aby dosáhla souladu s limity. ònový Článek 112 1. Pro
účely článků 113 až 117 pojem „záruka“ zahrnuje úvěrové
deriváty uznané podle článků 90 až 93, s výjimkou úvěrových
dluhopisů. 2. S
výhradou odstavce 3 v případech, kdy lze podle článků 113 až 117
povolit majetkové zajištění úvěrového rizika nebo zajištění
třetí stranou, je nutno dodržet požadavky na způsobilost a jiné
minimální požadavky stanovené články 90 až 93 pro účely výpočtu hodnoty
rizikově vážené expozice podle článků 78 až 83. 3. Pokud
se úvěrová instituce řídí čl. 114 odst. 2, je uznání
úvěrového zajištění podmíněno splněním příslušných
požadavků uvedených v článcích 84 až 89. ê 2000/12/ES čl. 49
odst. 4 a 6 (přizpůsobený) Článek 113 1. Členské státy mohou stanovit přísnější limity,
než jsou limity stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 Ö článku
111 Õ . 62. Členské státy mohou zcela nebo částečně
vyjmout z působnosti odstavců 1, 2 a 3 Ö článku
111 Õ angažovanost
úvěrové instituce vůči jejímu mateřskému podniku, jiným dceřiným
podnikům tohoto mateřského podniku nebo vlastním dceřiným
podnikům, podléhají-li tyto podniky a
společnosti témuž dohledu na konsolidovaném základě jako sama
úvěrová instituce vykonávanému v souladu s touto směrnicí nebo s
obdobnými normami platnými v třetí zemi. ê 2000/12/ES čl. 49
odst. 7 (přizpůsobený) ð nový 73.
Členské státy mohou zcela nebo částečně vyjmout následující
případy angažovanosti expozice z působnosti odstavců 1, 2 a 3 Ö článku 111 Õ : (a)
aktiva představující pohledávky vůči
ústředním vládám nebo centrálním bankám zóny A
ð centrálním vládám nebo centrálním
bankám, které by nezajištěné obdržely podle článků 78 až 83
nulovou rizikovou váhu ï , (b)
aktiva představující pohledávky vůči
Evropským společenstvím ð mezinárodním organizacím nebo mezinárodním
rozvojovým bankám, které by nezajištěné obdržely podle článků 78
až 83 nulovou rizikovou váhu ï , (c)
aktiva představující pohledávky kryté
výslovnou zárukou ústředních vlád nebo centrálních
bank zóny A nebo Evropských společenství ð centrálních vlád, centrálních bank,
mezinárodních organizací nebo mezinárodních rozvojových bank, v nichž by
nezajištěné pohledávky vůči subjektu poskytujícímu záruky
dosáhly podle článků 78 až 83 nulové rizikové váhy ï , (d)
jiné případy
angažovanosti expozice vůči
ústředním vládám nebo centrálním bankám zóny A nebo
k Evropským společenstvím ð centrálním vládám, centrálním bankám,
mezinárodním organizacím nebo mezinárodním rozvojovým bankám nebo expozice, za
něž výše uvedené subjekty ručí, jestliže by nezajištěné
pohledávky vůči subjektu, vůči němuž existuje expozice
nebo který za ni ručí, obdržely podle článků 78 až 83 nulovou
rizikovou váhu ï , (e)
aktiva představující pohledávky a jinou angažovanost jiné expozice vůči centrálním vládám
nebo centrálním bankám zóny B, ð které nejsou zmíněny ve výše
uvedeném písmeni a) ï , které znějí na národní měny dlužníků a případně
jsou v nich financovány, (f)
aktiva a jinou
angažovanost jiné expozice zajištěné
ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve
formě ð dluhových ï cenných papírů vydaných ústředními
vládami nebo centrálními bankami zóny A nebo cennými papíry vydanými Evropskými
společenstvími nebo orgány regionální nebo místní správy členských
států, pro něž článek 44 stanoví nulovou rizikovou váhu pro
účely stanovení kapitálové přiměřenosti ð mezinárodními organizacemi, mezinárodními
rozvojovými bankami nebo orgány regionální nebo místní správy členských
států, jejichž cenné papíry představují vůči vydavateli
pohledávku, která by podle článků 78 až 83 obdržela nulovou rizikovou
váhu ï , (g)
aktiva a jinou
angažovanost jiné expozice zajištěné
ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve
formě hotovostních vkladů u instituce poskytující úvěr nebo u
úvěrové instituce, která je mateřským nebo dceřiným podnikem instituce
poskytující úvěr, (h)
aktiva a jinou
angažovanost jiné expozice zajištěné
ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve
formě vkladních listů vydaných institucí poskytující úvěr nebo
úvěrovou institucí, která je mateřským nebo dceřiným podnikem
instituce poskytující úvěr, a uschovaných u některé z nich, (i)
aktiva představující pohledávky a jinou angažovanost jiné expozice vůči úvěrovým
institucím se splatností nejvýše jeden rok, která netvoří jejich kapitál, (j)
aktiva představující pohledávky a jinou angažovanost jiné expozice vůči institucím, které
nejsou úvěrovými institucemi, ale které splňují podmínky uvedené v čl. 45 odst. 2 ð příloze VI části 1
odst. 82 ï , se splatností nejvýše jeden rok, zajištěná v souladu s
ustanovením téhož odstavce, (k)
obchodní směnky a jiné obdobné směnky se
splatností nejvýše jeden rok nebo kratší,
podepsané jinými úvěrovými institucemi, (l)
dluhové
cenné papíry, jak jsou vymezeny v čl. 22 odst. 4
směrnice 85/611/EHS ð kryté dluhopisy, jak jsou vymezeny
v článcích 78 až 83 ï , ê 2000/12/ES (přizpůsobený) (m)
než dojde k další koordinaci, majetkové účasti
v pojišťovnách uvedených v čl. 51 odst. 3
Ö 122 odst.
1 Õ až do výše 40 % kapitálu
úvěrové instituce, která nabývá účast, (n)
aktiva představující pohledávky vůči
regionálním nebo ústředním úvěrovým institucím, se kterými je
půjčující Ö úvěrová Õ instituce sdružena v
síti v souladu s právními předpisy nebo stanovami a které jsou podle
těchto předpisů nebo stanov příslušné k hotovostním clearingovým
operacím v rámci sítě, ê2000/12/ES (o)
angažovanost
zajištěnou expozice
zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů
zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů jiných, než
které jsou uvedeny v písmenu f), pokud tyto cenné papíry nejsou vydány
samotnou úvěrovou institucí, jejím mateřským podnikem nebo
některým z jejích dceřiných podniků , anebo klientem
či ekonomicky spjatou skupinou klientů, jichž se to týká. Cenné papíry použité jako zajištění (kolaterál)
musí být oceněny svou tržní cenou, mít hodnotu přesahující hodnotu
angažovanosti a musí s nimi být obchodováno na burze nebo musí být
skutečně obchodovatelné a pravidelně kotované na trhu provozovaném
uznanými profesionálními operátory, který umožňuje ke spokojenosti
příslušných orgánů domovského členského státu úvěrové
instituce stanovit objektivní cenu, pomocí níž lze kdykoli ověřit
nadhodnotu cenných papírů. Požadovaná nadhodnota je 100 %; může však
být 150 % v případě akcií a 50 % v případě dluhopisů
vydaných úvěrovými institucemi, orgány regionální nebo místní správy
členských států neuvedenými v článku 44 a v případě
dluhových cenných papírů vydaných Evropskou investiční bankou a
mezinárodními rozvojovými bankami. Cenné papíry použité jako zajištění
(kolaterál) nesmějí být součástí kapitálu úvěrové instituce; ê2000/12/ES (p)
úvěry zajištěné ke spokojenosti
příslušných orgánů hypotékami na obytné nemovitosti nebo účastmi
ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s
finským zákonem o společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku
1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy a nájemní operace, kdy
si pronajímatel ponechává plné vlastnictví obytné nemovitosti, dokud nájemce
nevyužije svého předkupního práva, ve všech uvedených případech do
výše 50 % hodnoty dané obytné nemovitosti, Hodnota
této nemovitosti se vypočítá, nemají-li příslušné orgány námitky, na
základě přísných oceňovacích pravidel stanovených právními nebo
správními předpisy. Přecenění se provádí nejméně jednou
ročně. Pro účely tohoto pododstavce se obytnou nemovitostí
rozumí obytný prostor, který obývá nebo pronajímá dlužník; ònový (q)
následující expozice,
pokud by jim byla podle článků 78 až 83 přiřazena
riziková váha 50 %, a pouze do 50 % hodnoty dotyčné nemovitosti: i) expozice
zajištěné hypotékami na kancelářské nebo jiné obchodní prostory nebo
účastmi ve finských společnostech zajišťujících výstavbu
v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících
bytovou výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími
předpisy, pokud jde o kanceláře nebo jiné obchodní prostory, (ii) expozice
související s transakcemi, které se týkají pronájmů kanceláří
nebo jiných obchodních prostor. Pro účely bodu ii)
až do 31. prosince 2011 mohou příslušné orgány každého členského
státu povolit úvěrovým institucím, aby uznávaly 100 % hodnoty
dotyčné nemovitosti. Na konci daného období se toto zacházení
přezkoumá. Členské státy informují Komisi o využití tohoto
preferenčního zacházení, ê 2000/12/ES (přizpůsobený) qr) 50 %
středně/nízko rizikových podrozvahových položek uvedených v
příloze II; rs) se
souhlasem příslušných orgánů jiné záruky než záruky na úvěry,
které vyplývají z právních předpisů a které svým členům
poskytují vzájemné záruční společnosti mající postavení
úvěrových institucí, přičemž tato částka se ocení rizikovou
vahou 20 %. Členské státy
uvědomí Komisi o tom, jak využijí této možnosti, aby zajistily, že
nenaruší hospodářskou soutěž; st) nízko
rizikové podrozvahové položky uvedené v příloze II, pokud byla
uzavřena dohoda s klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů,
na jejímž základě lze připustit angažovanost pouze tehdy, bylo-li
ověřeno, že nezpůsobí překročení limitů
uplatňovaných podle odstavců 1, 2 a 3 Ö čl. 111
odst. 1 až 3 Õ . ònový Má se za to, že
hotovostní prostředky obdržené na základě úvěrového dluhopisu
vydaného úvěrovou institucí, stejně jako úvěry, které protistrana
poskytla úvěrové instituci, a vklady protistrany u úvěrové instituce,
které jsou předmětem dohody o započtení rozvahových položek
podle článků 90 až 93, spadají pod písmeno g). ê 2000/12/ES čl. 49
písm. o) druhá a třetí věta (přizpůsobený) ð nový ÖPro účely
písmene o) Õ musí být cCenné papíry použité jako zajištění
(kolaterál) musí být oceněny svou
tržní cenou, mít hodnotu přesahující hodnotu angažovanosti a musí s nimi
být obchodováno na burze nebo musí být skutečně obchodovatelné a
pravidelně kotované na trhu provozovaném uznanými profesionálními
operátory, který umožňuje ke spokojenosti příslušných orgánů
domovského členského státu úvěrové instituce stanovit objektivní
cenu, pomocí níž lze kdykoli ověřit nadhodnotu cenných papírů.
Požadovaná nadhodnota je 100 %, může však být 150 % v případě
akcií a 50 % v případě dluhopisů vydaných úvěrovými
institucemi, orgány regionální nebo místní správy členských států
neuvedenými v článku 44 Ö písmeni
f) Õ a v
případě dluhových cenných papírů vydaných Evropskou
investiční bankou a mezinárodními rozvojovými bankami, ð které nemají podle standardizovaného
přístupu nulovou rizikovou váhu. V případě nesouladu splatnosti
expozice a zajištění úvěrového rizika, se zajištění (kolaterál)
neuzná. ï ÖCenné papíry použité
jako zajištění (kolaterál) nesmějí být součástí kapitálu
úvěrové instituce. Õ ÖPro účely
písmene p) Õ se hodnota této
nemovitosti vypočítá, nemají-li příslušné orgány námitky, na
základě přísných oceňovacích pravidel stanovených právními nebo
správními předpisy. Přecenění se provádí nejméně jednou
ročně. Pro účely tohoto pododstavce
Ö písmene
p) Õ se obytnou
nemovitostí rozumí obytný prostor, který obývá nebo pronajímá dlužník;. Členské státy uvědomí Komisi Ö o jakékoli
výjimce udělené podle písmene s) Õ tom, jak využijí této možnosti, aby zajistily, že
nenaruší hospodářskou soutěž;. ònový Článek 114 1. S
výhradou odstavce 3 mohou členské státy pro účely výpočtu
hodnoty expozic pro účely čl. 111 odst. 1 až 3 úvěrovým
institucím, které používají komplexní metodu finančního kolaterálu podle
článků 90 až 93, jako alternativu k využívání plného nebo
částečného vynětí umožněného podle čl. 113 odst. 3
písm. f), g), h) a o) povolit, aby použily hodnotu, která je nižší než hodnota expozice,
ale není nižší než součet plně upravených hodnot jejich expozic
vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů. Pro tyto účely
se „plně upravenou hodnotou expozice“ rozumí hodnota vypočítaná podle
článků 90 až 93 při zohledňování snižování úvěrového
rizika, koeficientu volatility a jakéhokoli nesouladu splatnosti (E*). V případě
použití tohoto odstavce na úvěrovou instituci se na danou úvěrovou
instituci nevztahuje čl. 113 odst. 3 písm. f), g), h) a o). 2. S
výhradou odstavce 3 lze úvěrové instituci, které je povoleno používat
vlastní odhady ztrát při selhání a konverzních faktorů pro kategorii
expozice podle článků 84 až 89 a o níž se příslušné orgány
domnívají, že je schopna odhadnout dopady finančního kolaterálu na své
expozice odděleně od aspektů zohledněných ve ztrátě při
selhání, povolit, aby k těmto dopadům přihlížela při
výpočtu hodnoty expozic pro účely čl. 113 odst. 3. Příslušné
orgány se ujistí o vhodnosti odhadů, které úvěrová instituce
vypracovala, aby snížila hodnotu expozice za účelem dodržení článku
111. Jestliže je
úvěrové instituci povoleno používat vlastní odhady vlivu finančního
kolaterálu, musí je používat souvislým způsobem ke spokojenosti
příslušných orgánů. Tento přístup je třeba přijmout
zejména pro všechny velké expozice. Úvěrovým
institucím, kterým je povoleno používat vlastní odhady ztrát při selhání a
konverzní faktory pro kategorii expozice podle článků 84 až 89 a
které nepočítají hodnotu svých expozic metodou uvedenou v prvním
pododstavci, může být povoleno používat pro výpočet hodnoty expozice
přístup uvedený v odstavci 1 nebo přístup uvedený v čl. 113
odst. 3 písm. o). Úvěrová instituce použije pouze jednu z těchto dvou
metod. 3. Úvěrová
instituce, které je povoleno používat při výpočtu hodnoty expozice
pro účely čl. 111 odst. 1 až 3 metody popsané v odstavcích 1 a 2,
provádí pravidelné stresové testování svých koncentrací úvěrového rizika,
včetně rizika ve vztahu k realizovatelné hodnotě jakéhokoli
přijatého kolaterálu. Tyto testy se
zaměří na rizika vyplývající z potenciálních změn tržních
podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit kapitálovou
přiměřenost úvěrové instituce a rizika vyplývající z
realizace kolaterálu ve stresových situacích. Úvěrová
instituce ujistí příslušné orgány, že provedené stresové testování je
přiměřené a vhodné pro vyhodnocení takových rizik. V případě,
že takový stresový test poukáže na nižší realizovatelnou hodnotu přijatého
kolaterálu, než by bylo povoleno s ohledem na odstavce 2 nebo 3, hodnota
kolaterálu, která může být uznána při výpočtu hodnoty expozice
pro účely čl. 111 odst. 1 až 3, se sníží odpovídajícím způsobem. Takové úvěrové
instituce zahrnou do svých strategií k řešení rizika koncentrace
následující prvky: a) zásady a
postupy pro řešení rizik vyplývajících z nesouladu splatnosti expozic a
jejich úvěrového zajištění; b) zásady a
postupy související s rizikem koncentrace vyplývajícím z používání technik
snižování úvěrového rizika, a zejména s velkými nepřímými úvěrovými
expozicemi (např. riziko jediného emitenta cenných papírů
přijatých jako kolaterál). 4. Jestliže
se vlivy kolaterálu uznávají podle podmínek odstavců 1 nebo 2, může
členský stát považovat jakoukoli krytou část expozice za expozici
vůči emitentovi kolaterálu spíše než klientovi. ê 2000/12/ES
čl. 49 odst. 8 a 9 (přizpůsobený) ð nový Článek 115 81. Pro
účely Ö čl. 111
odst. 1 až 3 Õ odstavců 1, 2 a 3 mohou členské státy použít
rizikovou váhu 20 % na aktiva představující pohledávky vůči
orgánům regionální nebo místní správy členských států, ð pokud by tyto pohledávky získaly podle
článků 78 až 83 rizikovou váhu 20 %, a na jiné případy
angažovanosti vůči takovým orgánům nebo na pohledávky
zaručené takovými orgány, které by podle článků 78 až 83 získaly
rizikovou váhu 20 % ï a jiné případy angažovanosti
vůči takovým orgánům nebo jimi zaručené; za podmínek
stanovených v článku 44 však mohou členské státy snížit tuto sazbu na
0 %. ð Členské státy však mohou tuto
sazbu snížit na 0 % u položek aktiv představujících pohledávky vůči
orgánům regionální a místní správy členských států, pokud by tyto
pohledávky získaly podle článků 78 až 83 nulovou rizikovou váhu, a u
jiných případů angažovanosti vůči takovým orgánům nebo
pohledávkám zaručeným takovými orgány, které by podle článků 78
až 83 získaly nulovou rizikovou váhu. ï 9.2. Pro
účely Ö čl. 111
odst. 1 až 3 Õ odstavců 1, 2 a 3 mohou členské státy použít
rizikovou váhu 20 % na aktiva představující pohledávky a jinou
angažovanost vůči úvěrovým institucím se splatností
více než jeden rok a nejvíce tři roky a rizikovou váhu 50 % na aktiva
představující pohledávky vůči úvěrovým institucím se splatností
více než tři roky, pokud je představují dlužní nástroje vydané úvěrovou
institucí, pokud jsou podle názoru příslušných orgánů tyto nástroje
skutečně obchodovatelné na trhu sestávajícím z profesionálních
operátorů a pokud jsou na tomto trhu denně kotovány nebo pokud jejich
vydání schválily příslušné orgány domovského členského státu
vydávající úvěrové instituce. V žádném
případě nesmí tato aktiva tvořit kapitál. ê 2000/12/ES čl. 49
odst. 10 (přizpůsobený) Článek 116 10. Odchylně od odst. 7 písm. i) a odstavce 9
Ö čl. 113
odst. 3 písm. i) a čl. 115 odst. 2 Õ mohou členské
státy použít rizikovou váhu 20 % na aktiva představující pohledávky a
jinou angažovanost vůči úvěrovým institucím bez ohledu na dobu
jejich splatnosti. ê 2000/12/ES čl. 49
odst. 11 (nový) Článek 117 111. Je-li
angažovanost vůči klientovi zajištěna třetí stranou nebo
zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů vydaných
třetí stranou za podmínek stanovených v odst. 7 Ö čl. 113
odst. 3 Õ písm. o), mohou
členské státy: a) považovat tuto angažovanost za angažovanost vůči Ö ručiteli Õ třetí straně namísto vůči klientovi,
je-li angažovanost
přímo a bezpodmínečně zajištěna touto třetí stranou ke
spokojenosti příslušných orgánů, b) považovat tuto angažovanost za angažovanost vůči
třetí straně namísto vůči klientovi, je-li angažovanost
vymezená v odst. 7 Ö čl. 113
odst. 3 Õ písm. o) zajištěna
zajištěním (kolaterálem) za podmínek tam stanovených. ò nový 2. Pokud
členské státy uplatní zacházení uvedené v odst. 1 písm. a): a) jestliže je
záruka denominována v jiné měně, než ve které je denominována
expozice, vypočítá se hodnota expozice, která se považuje za krytou, v souladu
s ustanovením přílohy VIII pro zacházení s měnovým nesouladem v
případě zajištění úvěrového rizika třetí stranou; b) v
případě nesouladu mezi splatností expozice a splatností zajištění
se postupuje podle ustanovení přílohy VIII pro zacházení s nesouladem
splatností; c) částečné
krytí lze uznat podle ustanovení obsažených v příloze VIII. ê 2000/12/ES čl.
49 odst. 2 (přizpůsobený) 12.
Nejpozději dne 1. ledna 1999 přezkoumá Rada na základě zprávy
Komise zacházení s mezibankovní angažovaností stanovené v odst. 7 písm. i),
odst. 9 a 10. Rada rozhoduje o všech změnách na návrh Komise. ê 2000/12/ES článek
50 (přizpůsobený) ð nový Článek 118 Dohled nad
velkou angažovaností na konsolidovaném a nekonsolidovaném základě 1. Není-li úvěrová instituce mateřským ani dceřiným
podnikem, sleduje se dodržování povinností stanovených články 48 a 49 nebo
jinými předpisy Společenství v této oblasti na nekonsolidovaném
základě. 2. V ostatních případech se dodržování povinností stanovených
články 48 a 49 nebo jinými předpisy Společenství v této oblasti sleduje
na konsolidovaném základě v souladu s články 52 až 56. 3. Členské státy mohou upustit od sledování dodržování povinností
stanovených články 48 a 49 nebo jinými předpisy Společenství v
této oblasti na individuálním nebo subkonsolidovaném základě úvěrovou
institucí, která je jako mateřský podnik podrobena sledování na
konsolidovaném základě, a jejich dodržování jednotlivými dceřinými
podniky této úvěrové instituce, na které se vztahuje její povolení, které
podléhají dohledu členských států a které jsou zahrnuty do sledování
na konsolidovaném základě. Členské státy mohou dále upustit od tohoto sledování, je-li
mateřským podnikem finanční holdingová společnost usazená v témž
členském státě jako úvěrová instituce a je-li tato
společnost sledována stejným způsobem jako úvěrové instituce. v případech
uvedených v prvním a druhém pododstavci. ð Jestliže se podle čl. 69 odst. 1
upustí od požadavku, aby úvěrová instituce plnila na individuálním nebo subkonsolidovaném
základě povinnosti stanovené v tomto oddílu, nebo jestliže se
v případě mateřské úvěrové instituce
v členském státě použije článek 70, ï musí být přijata
opatření na uspokojivé rozložení rizik uvnitř skupiny. ò nový Článek 119 Do 31. prosince 2007
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování
tohoto oddílu spolu s příslušnými návrhy. ê 2000/12/ES Oddíl 6 Kvalifikované účasti mimo
finanční sektor ê 2000/12/ES
čl. 51 odst. 1 a 2 (přizpůsobený) Článek 120 Limity pro
nefinanční kvalifikované účasti 1. Kvalifikovaná účast
úvěrové instituce v podniku, který není úvěrovou ani finanční
institucí, ani podnikem provozujícím činnost uvedenou v čl. 43 odst.
2 písm. f) druhém pododstavci směrnice 86/635/EHS, nesmí přesáhnout 15
% jejího kapitálu. 2. Celková výše kvalifikovaných
účastí úvěrové instituce v podnicích, které nejsou úvěrovými ani
finančními institucemi, ani podniky provozujícími činnost uvedenou v
čl. 43 odst. 2 písm. f) druhém pododstavci směrnice 86/635/EHS, nesmí
přesáhnout 60 % jejího kapitálu. ê 2002/87/ES čl. 29
odst. 5 (přizpůsobený) 5. Členské státy
nejsou povinny uplatňovat limity stanovené v odstavcích 1 a 2 na
účasti v pojišťovacích podnicích, jak jsou vymezeny ve směrnici
73/239/EHS a směrnici 79/267/EHS, nebo v zajišťovnách, jak jsou
vymezeny ve směrnici 98/78/ES. ê 2000/12/ES čl. 51
odst. 4 (přizpůsobený) 4. Akcie a podíly
dočasně držené při finanční operaci za účelem
rekonstrukce nebo záchrany podniku anebo v průběhu úpisu cenných
papírů při obvyklé době trvání úpisu anebo držené vlastním
jménem úvěrové instituce na cizí účet se nepovažují za kvalifikovanou
účast při výpočtu limitů stanovených v odstavcích 1 a 2. To
se netýká akcií a podílů, které nemají povahu dlouhodobých finančních
aktiv, jak jsou vymezena v čl. 35 odst. 2 směrnice 86/635/EHS. ê 2000/12/ES čl. 51
odst. 5 53. Limity
stanovené v odstavcích 1 a 2 lze překročit pouze za výjimečných
okolností. V takových případech však příslušné orgány vyžadují, aby
úvěrové instituce zvýšily kapitál nebo přijaly jiná rovnocenná
opatření. ê 2000/12/ES čl. 51
odst. 6 (přizpůsobený) 6. Členské státy
mohou stanovit, že příslušné orgány nebudou uplatňovat limity
stanovené v odstavcích 1 a 2, pokud stanoví, že kvalifikované účasti
přesahující uvedené limity musí být ve výši 100 % kryty kapitálem a že se
k tomuto kapitálu nepřihlíží při výpočtu ukazatele kapitálové
přiměřenosti. Jsou-li překročeny oba limity stanovené
v odstavcích 1 a 2, musí být kapitálem kryt vyšší z objemů kvalifikovaných
účastí, které překračují uvedené limity. ê 2000/12/ES čl. 51
odst. 4 Článek 121 4. Akcie a podíly dočasně držené při finanční operaci
za účelem rekonstrukce nebo záchrany podniku anebo v průběhu
úpisu cenných papírů při obvyklé době trvání úpisu anebo držené
vlastním jménem úvěrové instituce na cizí účet se nepovažují za
kvalifikovanou účast při výpočtu limitů stanovených v
odstavcích 1 a 2. To se netýká akcií a podílů, které nemají povahu
dlouhodobých finančních aktiv, jak jsou vymezena v čl. 35 odst. 2
směrnice 86/635/EHS. ê 2002/87/ES čl. 29
odst. 5 Článek 122 31. Členské státy nejsou povinny uplatňovat limity stanovené
v odstavcích 1 a 2 na účasti v pojišťovacích podnicích, jak jsou
vymezeny ve směrnici 73/239/EHS a směrnici 79/267/EHS, nebo v
zajišťovnách, jak jsou vymezeny ve směrnici 98/78/ES. ê 2000/12/ES čl. 51
odst. 6 (přizpůsobený) 62. Členské státy mohou stanovit, že příslušné orgány
nebudou uplatňovat limity stanovené v odstavcích 1 a
2 Ö čl. 120
odst. 1 a 2 Õ , pokud stanoví, že
kvalifikované účasti Ö úvěrové
instituce Õ přesahující
uvedené limity musí být ve výši 100 % kryty kapitálem a že se k tomuto kapitálu
nepřihlíží při výpočtu ukazatele kapitálové
přiměřenosti. Jsou-li překročeny oba limity stanovené
v odstavcích 1 a 2 Ö čl. 120
odst. 1 a 2 Õ , musí být kapitálem
kryt vyšší z objemů kvalifikovaných účastí, které
překračují uvedené limity. ònový KAPITOLA 3 POSTUP HODNOCENÍ
ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ Článek 123 Úvěrové instituce mají zavedeny spolehlivé, efektivní a kompletní
strategie a postupy pro stanovení a průběžné udržování hodnoty,
typů a rozdělení vnitřně stanoveného kapitálu, který
považují za odpovídající k pokrytí povahy a úrovně rizik, kterým jsou nebo
mohou být vystaveny. Tyto strategie a postupy se pravidelně interně
přezkoumávají, aby se zajistilo, že zůstávají celistvé a
proporcionální k povaze, rozsahu a komplexnosti činností dotyčné
úvěrové instituce. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) KAPITOLA 34 DOHLED Ö A
ZVEŘEJŇOVÁNÍ ÚDAJŮ PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY Õ NA KONSOLIDOVANÉM ZÁKLADĚ ê 2000/12/ES (nový) è1 Směrnice
2004/xx/ES čl. 29 bod 10 Článek 52 Dohled nad úvěrovými institucemi na
konsolidovaném základě 1. Každá úvěrová instituce, jejímž dceřiným podnikem je
úvěrová nebo finanční instituce nebo která drží v úvěrové nebo
finanční instituci účast, podléhá v rozsahu a způsobem
stanoveným v článku 54 dohledu na základě své konsolidované
finanční situace. Tento dohled je vykonáván přinejmenším v oblastech
uvedených v odstavcích 5 a 6. 2. Každá úvěrová instituce, jejíž mateřský podnik je
finanční holdingovou společností, podléhá v rozsahu a způsobem
stanoveným v článku 54 dohledu na základě konsolidované finanční
situace finanční holdingové společnosti. Tento dohled je vykonáván
přinejmenším v oblastech uvedených v odstavcích 5 a 6. è1 Aniž je dotčen článek 54a, nemá konsolidace
finanční situace finanční holdingové společnosti v žádném
případě za následek, že by příslušné orgány byly povinny plnit
dohlížecí úlohu ve vztahu k této finanční holdingové společnosti
samotné. ç ê 2000/12/ES čl.
52 odst. 3 3. Členské
státy nebo příslušné orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném
základě podle článku 53 mohou v níže uvedených případech
rozhodnout, že úvěrová instituce, finanční instituce nebo podnik
pomocných bankovních služeb, který je dceřiným podnikem nebo ve kterém
drží jiná osoba účast, nemusí být zahrnut v konsolidaci: –
pokud se
podnik, který by měl být zahrnut, nachází ve třetí zemi, kde jsou
právní překážky pro předávání nezbytných informací, –
pokud má podle názoru příslušných
orgánů podnik, který by měl být zahrnut, zanedbatelný význam vzhledem
k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi, a v každém
případě tehdy, je-li bilanční suma podniku, který by měl
být zahrnut, nižší než menší z následujících částek: 10 miliónů eur
nebo 1 % bilanční sumy mateřského podniku nebo podniku, který v
něm drží účast. Pokud však tato kritéria splňuje více
podniků, musí být do konsolidace zahrnuty, nemají-li v úhrnu zanedbatelný
význam vzhledem k výše uvedeným cílům, anebo –
pokud by podle
názoru orgánů příslušných k dohledu na konsolidovaném základě
byla konsolidace finanční situace podniku, který by měl být zahrnut,
nevhodná nebo zavádějící vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými
institucemi. ê 2000/12/ES
čl. 52 odst. 5 až 8 5. Dohled nad platební schopností a kapitálovou
přiměřeností pro pokrytí tržních rizik a kontrola velké
angažovanosti jsou vykonávány na konsolidovaném základě v souladu s tímto
článkem a články 53 až 56. Členské státy mohou
případně přijmout opatření k zahrnutí finančních
holdingových společností do konsolidovaného dohledu v souladu s odstavcem
2. Dodržování limitů stanovených v čl. 51 odst. 1 a 2 je
předmětem dohledu a kontroly na základě konsolidované a
subkonsolidované finanční situace úvěrových institucí. 6. Příslušné orgány stanoví, aby ve všech podnicích zahrnutých do
dohledu na konsolidovaném základě, který je vykonáván nad úvěrovými
institucemi podle odstavců 1 a 2, byly odpovídající vnitřní kontrolní
mechanismy pro předkládání údajů a informací významných pro
účely dohledu na konsolidovaném základě. 7. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení jiných směrnic,
mohou členské státy upustit na individuálním nebo subkonsolidovaném
základě od uplatňování pravidel stanovených v odstavci 5
vůči úvěrové instituci, která jako mateřský podnik podléhá
dohledu na konsolidovaném základě, a vůči jakémukoli
dceřinému podniku takové úvěrové instituce, na který se vztahuje
jejich povolení a dohled a který je zahrnut do dohledu na konsolidovaném
základě nad úvěrovou institucí, jež je jeho mateřským podnikem.
Stejná možnost osvobození je povolena pro případy, kdy je mateřský
podnik finanční holdingovou společností se sídlem ve stejném
členském státě jako úvěrová instituce, za předpokladu, že
podléhá stejnému dohledu, jaký je vykonáván nad úvěrovými institucemi, a
zvláště pravidlům stanoveným v odstavci 5. V obou případech uvedených v prvním pododstavci musí být
učiněna opatření, aby bylo v rámci bankovní skupiny dosaženo
vhodného rozložení kapitálu. Pokud příslušné orgány uplatní tato pravidla vůči
úvěrovým institucím na individuálním základě, mohou pro účely
výpočtu kapitálu využít čl. 34 odst. 2 posledního pododstavce. 8. Obdržela-li-li úvěrová instituce, jejímž mateřským
podnikem je úvěrová instituce, povolení a nachází se v jiném členském
státě, uplatňují příslušné orgány, které jí vydaly povolení,
vůči této instituci pravidla stanovená v odstavci 5 na individuálním
nebo případně subkonsolidovaném základě. ê 2000/12/ES čl.
52 odst. 9 (přizpůsobený) è1 2004/xx/ES
čl. 3 bod 9 9. Bez ohledu na
požadavky odstavce 8 mohou orgány příslušné k vydání povolení
dceřiným podnikům úvěrových institucí, dvoustrannou dohodou
přenést svou dohlížecí pravomoc na příslušné orgány, které vydaly
povolení mateřskému podniku a vykonávají nad ním dohled, aby na sebe
převzaly odpovědnost za dohled nad dceřiným podnikem v souladu s
touto směrnicí. Komise musí být uvědomena o existenci a obsahu
takových dohod. è1 Dotčené příslušné orgány předají takové informace
příslušným orgánům ostatních členských států. ç ònový Oddíl 1 - Dohled Článek 124 1. S ohledem na technická kritéria obsažená v
příloze XI příslušné orgány přezkoumají uspořádání,
strategie, postupy a mechanismy, které úvěrové instituce zavedly za
účelem splnění požadavků stanovených touto směrnicí, a
vyhodnotí rizika, kterým jsou úvěrové instituce vystaveny nebo mohou být
vystaveny. 2. Rozsah přezkumu a vyhodnocení podle odstavce 1 je
shodný s rozsahem požadavků této směrnice. 3. Příslušné orgány na základě přezkumu a
vyhodnocení podle odstavce 1 určí, zda uspořádání, strategie, postupy
a mechanismy zavedené úvěrovými institucemi a kapitál, které tyto
instituce drží, zajišťují zdravé řízení a pokrytí těchto rizik. 4. Příslušné orgány stanoví frekvenci a intenzitu
přezkumů a vyhodnocování podle odstavce 1 s ohledem na
systémovou důležitost, povahu, rozsah a komplexnost činností
dotyčné úvěrové instituce. Přezkum a hodnocení se aktualizuje
minimálně jednou ročně. 5. Do
přezkumu a hodnocení prováděného příslušnými orgány se zahrne
expozice úvěrových institucí vůči úrokovému riziku vyplývajícímu
z bankovních činností. U institucí, jejichž ekonomická hodnota poklesne o
více než 20 % jejich kapitálu v důsledku náhlé a neočekávané změny
úrokových sazeb, se přijmou opatření v rozsahu, který stanoví
příslušné orgány a který je pro všechny úvěrové instituce stejný. ê 2000/12/ES čl.
53 odst. 1 a odst. 2 první pododstavec (přizpůsobený) ð nový Článek 125 Orgány příslušné
k dohledu 1. Je-li mateřský podnik ð mateřskou ï úvěrovou institucí ð v členském státě nebo
mateřskou úvěrovou institucí v EU ï , vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány,
které mu vydaly povolení podle článku 4 Ö 6 Õ . 2. Je-li mateřský podnik
úvěrové instituce ð mateřskou ï finanční holdingovou společností ð v členském státě nebo
mateřskou finanční holdingovou společností v EU ï , vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné
orgány, které mu vydaly povolení podle článku 4
Ö 6 Õ . ê 2000/12/ES
čl. 53 odst. 2 druhý a třetí pododstavec a odst. 3 (přizpůsobený) ð nový Článek 126 3.1. Je-li
však stejná ð mateřská ï finanční holdingová společnost ð v členském státě nebo stejná
mateřská finanční holdingová společnost v EU ï mateřským podnikem úvěrových institucí povolených ve dvou
nebo více členských státech, vykonávají dohled na konsolidovaném
základě orgány příslušné pro úvěrovou instituci povolenou ve
členském státě, v němž byla založena finanční
holdingová společnost. Není-li žádný dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí,
povolen v členském státě, v němž byla finanční holdingová
společnost založena, usilují příslušné orgány dotyčných
členských států (včetně členského státu, v němž
byla založena finanční holdingová společnost) o dosažení dohody o
tom, které z nich budou vykonávat dohled na konsolidovaném základě.
Nedojde-li k dohodě, vykonávají dohled na konsolidovaném základě
příslušné orgány, které vydaly povolení úvěrové instituci s
největší bilanční sumou; jsou-li tyto částky shodné, vykonávají
dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které jako první
vydaly povolení uvedené v článku 4. 3. Zúčastněné příslušné orgány mohou na základě
vzájemné dohody upustit od pravidel stanovených v odst. 2 prvním a druhém
pododstavci. ò nový Jsou-li mateřskými
podniky úvěrových institucí povolených ve dvou nebo více členských
státech alespoň dvě finanční holdingové společnosti se
skutečným sídlem v různých členských státech a v každém z
těchto států existuje úvěrová instituce, vykonává dohled na
konsolidovaném základě ten orgán, který je příslušný pro
úvěrovou instituci s nejvyšší bilanční sumou. 2. Je-li
mateřským podnikem alespoň dvou úvěrových institucí povolených
ve Společenství stejná finanční holdingová společnost a ani
jedna z daných úvěrových institucí nebyla povolena v členském
státě, v němž byla zřízena finanční holdingová
společnost, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten příslušný
orgán, který vydal povolení úvěrové instituci s nejvyšší bilanční
sumou, která se pro účely této směrnice považuje za úvěrovou
instituci kontrolovanou mateřskou finanční holdingovou
společností v EU. ê 2000/12/ES čl.
53 odst. 4 4. Dohody uvedené v odst. 2 třetím pododstavci a v odstavci 3
stanoví postupy spolupráce a předávání informací, aby bylo umožněno
dosažení cílů dohledu na konsolidovaném základě. ò nový 3. V
konkrétních případech mohou příslušné orgány na základě vzájemné
dohody upustit od kritérií uvedených v odstavcích 1 a 2, pokud by jejich
použití bylo nevhodné s ohledem na dotyčné úvěrové instituce a
relativní význam jejich činností v různých státech, a mohou výkonem
dohledu na konsolidovaném základě pověřit jiný příslušný
orgán. V takových případech příslušné orgány ještě před
přijetím rozhodnutí poskytnou mateřské úvěrové instituci v EU,
mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo úvěrové
instituci s nejvyšší bilanční sumou, podle toho, o který subjekt se jedná,
možnost vyjádřit své stanovisko k tomuto rozhodnutí. 4. Příslušné
orgány oznámí Komisi veškeré dohody, na něž se vztahuje odstavec 3. ê 2000/12/ES
čl. 52 odst. 2 poslední věta ð nový Článek 127 1. ðČlenské státy v případě
potřeby přijmou jakákoli opatření nezbytná k zahrnutí
finančních holdingových společností do konsolidovaného dohledu. Aniž
je dotčen článek 135, ï nemá konsolidace finanční situace finanční holdingové
společnosti v žádném případě za následek, že by příslušné
orgány byly povinny plnit dohlížecí úlohu ve vztahu k této finanční
holdingové společnosti samotné. ê 2000/12/ES čl. 52
odst. 4 (přizpůsobený) 42. Nezahrnou-li
příslušné orgány některého z členských států dceřiný
podnik, který je úvěrovou institucí, do dohledu na konsolidovaném
základě na základě odst. 3 druhé nebo
třetí odrážky, Ö čl. 73
odst. 1 písm. b) a c) Õ , mohou
příslušné orgány členského státu, v němž se nachází tento
dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, požádat mateřský
podnik o informace, které jim mohou usnadnit dohled nad zmíněnou
úvěrovou institucí. ê 2000/12/ES čl. 52
odst. 10 (přizpůsobený) 103. Členské
státy stanoví, že jejich orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném
základě mohou požádat dceřiné podniky úvěrové instituce nebo
finanční holdingové společnosti, které nejsou zahrnuty do dohledu na
konsolidovaném základě, o informace uvedené v článku 55 Ö 137 Õ . V takovém
případě platí pro předávání a ověřování těchto
informací postupy podle článku 55 Ö 137 Õ . ê 2000/12/ES čl. 53
odst. 5 Článek 128 5. Je-li v některém členském státě více orgánů
příslušných k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými a
finančními institucemi, přijme daný členský stát opatření
nezbytná k zavedení koordinace mezi těmito orgány. ònový Článek 129 1. Orgán
příslušný k dohledu na konsolidovaném základě nad mateřskými
úvěrovými institucemi v EU a úvěrovými institucemi kontrolovanými
mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU vykonává
tyto úkoly: a) kontroluje a
hodnotí dodržování požadavků stanovených v článku 71, čl. 72
odst. 1 a 2 a čl. 73 odst. 3, b) koordinuje
shromažďování a šíření významných nebo zásadních informací v
běžných i naléhavých situacích, c) plánuje a
koordinuje činnosti dohledu v běžných i naléhavých situacích, a to i
ve vztahu k činnostem uvedeným v článku 124, ve spolupráci se
zúčastněnými příslušnými orgány, a k činnostem uvedeným v
článcích 43 a 141. 2. V
případě, že mateřská úvěrová instituce v EU a její
dceřiné podniky, případně dceřiné podniky mateřské
finanční holdingové společnosti v EU společně, podají
žádost o povolení podle čl. 84 odst. 1, čl. 87 odst. 9 a článku
105, příslušné orgány společně a po vzájemné konzultaci
rozhodnou, zda požadované povolení udělí nebo neudělí,
případně vymezí podmínky, jimž bude toto povolení podléhat. Žádost uvedená v prvním
pododstavci se podává pouze příslušnému orgánu uvedenému v
odstavci 1. Příslušné orgány
vydají své rozhodnutí ohledně žádosti nejpozději do šesti
měsíců a v jediném dokumentu. Tento dokument poskytnou žadateli.
Nebude-li rozhodnutí přijato do šesti měsíců, rozhodne o žádosti
příslušný orgán uvedený v odstavci 1. Článek 130 1. Nastane-li
naléhavá situace, která by mohla ohrozit stabilitu finančního systému,
včetně jeho integrity, příslušné orgány odpovědné za výkon
dohledu na konsolidovaném základě uvědomí, jakmile je to možné, s
výhradou hlavy V kapitoly 1 oddílu 2, orgány uvedené v čl. 49 písm. a) a v
článku 50. Tato povinnost se vztahuje na všechny orgány příslušné
k dohledu nad konkrétní skupinou podle článků 125 a 126 a na
příslušný orgán určený podle čl. 129 odst. 1. 2. Jestliže
orgán příslušný k dohledu na konsolidovaném základě potřebuje
informace, které již byly poskytnuty jinému příslušnému orgánu,
neprodleně se na něj obrátí, aby se předešlo
několikanásobnému podávání informací různým orgánům zapojeným do
dohledu. článek 131 Orgán příslušný
k dohledu na konsolidovaném základě a ostatní příslušné orgány uzavřou
za účelem zavedení a usnadnění účinného dohledu písemnou dohodu
pro koordinaci a spolupráci. Touto dohodou lze
svěřit další úkoly orgánu příslušnému k dohledu na
konsolidovaném základě a upřesnit postupy pro rozhodování a
spolupráci s ostatními příslušnými orgány. ê 2000/12/ES
čl. 52 odst. 9 (přizpůsobený) Bez ohledu na požadavky
odstavce 8 mohou oOrgány příslušné k vydání povolení
dceřiným podnikům úvěrových institucí, mohou
dvoustrannou dohodou přenést svou dohlížecí pravomoc na příslušné
orgány, které vydaly povolení mateřskému podniku a vykonávají nad ním
dohled, aby na sebe převzaly odpovědnost za dohled nad dceřiným
podnikem v souladu s touto směrnicí. Komise musí být uvědomena o
existenci a obsahu takových dohod. Tyto informace předá příslušným
orgánům ostatních členských států a Poradnímu výboru pro
bankovnictví. ònový Článek 132 1. Příslušné
orgány úzce spolupracují. Poskytují si informace, které jsou zásadní nebo
významné pro výkon úkolů dohledu, které jim byly uloženy touto
směrnicí. Za tímto účelem příslušné orgány na požádání
sdělí všechny významné informace a z vlastního podnětu sdělí
všechny zásadní informace. Orgány příslušné ke
konsolidovanému dohledu nad podniky v EU zejména zajistí předání významných
informací příslušným orgánům jiných členských států, které vykonávají
dohled nad dceřinými podniky těchto mateřských podniků.
Při určování rozsahu významných informací se přihlíží k významu
daných dceřiných podniků ve finančním systému dotyčných
členských států. Zásadní informace
uvedené v prvním pododstavci zahrnují zejména tyto body: a) určení
struktury skupiny u všech významných úvěrových institucí, které jsou
součástí skupiny, a určení příslušných orgánů, b) postupy pro
získávání informací od úvěrových institucí, které jsou součástí
skupiny, a ověřování těchto informací, c) nepříznivý
vývoj v úvěrových institucích nebo v jiných subjektech skupiny, který by
mohl úvěrové instituce vážně ohrozit, d) významné sankce
a výjimečná opatření, která příslušné orgány přijaly v
souladu s touto směrnicí, včetně dodatečného požadavku na
kapitál podle článku 136 a jakéhokoli omezení využívání pokročilého
přístupu k měření pro výpočet kapitálových požadavků
podle článku 105. 2. Orgány
příslušné k dohledu nad úvěrovými institucemi kontrolovanými
mateřskou úvěrovou institucí v EU se obrátí na příslušný orgán
uvedený v čl. 129 odst. 1, jestliže potřebují informace o
uplatňování přístupů a metodik stanovených touto směrnicí,
které by daný orgán již mohl mít k dispozici. 3. Dříve
než příslušné orgány přijmou rozhodnutí, které má význam pro úkoly
dohledu jiných příslušných orgánů, vzájemně se konzultují
ohledně následujících bodů: a) změn ve
složení akcionářů nebo v organizační či řídicí
struktuře úvěrových institucí ve skupině, pro něž je nutný
souhlas nebo povolení příslušných orgánů, b) významných
sankcí nebo výjimečných opatření přijatých příslušnými
orgány, včetně dodatečného požadavku na kapitál podle
článku 136 a jakéhokoli omezení využívání pokročilého přístupu k
měření pro výpočet kapitálových požadavků podle článku
105. Pro účely písmene
b) se vždy uskuteční konzultace s orgány příslušnými k dohledu na
konsolidovaném základě. Příslušný orgán se
však může v naléhavých případech nebo v případech, kdy by
konzultace ohrozila účinnost rozhodnutí, rozhodnout, že od ní upustí. V
takovém případě neprodleně vyrozumí ostatní příslušné
orgány. ê 2000/12/ES
čl. 54 odst. 1 (přizpůsobený) Článek 133 Forma a rozsah
konsolidace 1. Orgány příslušné k
dohledu na konsolidovaném základě vyžadují pro účely dohledu plnou
konsolidaci všech úvěrových a finančních institucí, které jsou
dceřinými podniky mateřskýchého podnikůu. Je-li nicméně podle
názoru příslušných orgánů Ö Příslušné
orgány však mohou vyžadovat pouze poměrnou konsolidaci, pokud je podle
jejich názoru Õ odpovědnost
mateřského podniku, který drží podíl na základním
kapitálu, omezena na výši tohoto podílu v důsledku
odpovědnosti Ö s ohledem
na odpovědnost Õ ostatních
akcionářů nebo společníků, jejichž platební schopnost je
uspokojivá, může být požadována poměrná
konsolidace. Odpovědnost ostatních akcionářů a
společníků musí být výslovně stanovena, popřípadě též
prostřednictvím jejich písemného podepsaného
prohlášení. ê 2002/87/ES
čl. 29 odst. 7 písm. a) Jsou-li podniky propojeny vztahem ve smyslu
čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS, určí příslušné orgány
způsob, jakým se provede konsolidace. ê 2000/12/ES
čl. 54 odst. 2 a 3 (přizpůsobený) 2. Orgány příslušné k
dohledu na konsolidovaném základě vyžadují pro
účely dohledu poměrnou konsolidaci účastí v
úvěrových a finančních institucích, které jsou řízeny podnikem
zahrnutým do konsolidace spolu s jedním nebo více podniky nezahrnutými do konsolidace,
je-li odpovědnost těchto podniků omezena na výši jejich podílu
na základním kapitálu. 3. V případě jiných
účastí nebo kapitálových vazeb než těch, které jsou uvedeny v
odstavcích 1 a 2, určí příslušné orgány, zda a jak má být provedena
konsolidace. Zejména mohou povolit nebo požadovat využití ekvivalenční
metody. Tato metoda nicméně nevede k zahrnutí daných podniků do
dohledu na konsolidovaném základě. ê 2000/12/ES čl. 54
odst. 4 první pododstavec (přizpůsobený) Článek 134 41. Aniž
jsou tím dotčeny odstavce 1, 2 a 3 Ö je dotčen
článek 133 Õ , určí
příslušné orgány, zda a jak má být provedena konsolidace v následujících
případech: a) pokud podle názoru příslušných orgánů úvěrová
instituce uplatňuje podstatný vliv na jednu nebo více úvěrových nebo
finančních institucí, ale nemá účast v těchto institucích ani k
nim nemá jiné kapitálové vazby, b) pokud jsou dvě nebo více úvěrových nebo finančních
institucí podřízeny jednomu vedení jinak než na základě smlouvy nebo
stanov. ê 2002/87/ES
čl. 29 odst. 7 písm. b) --------- ê 2000/12/ES čl. 54
odst. 4 druhý pododstavec Příslušné orgány mohou povolit nebo
vyžadovat zejména metodu uvedenou v článku 12 směrnice 83/349/EHS.
Tato metoda nicméně nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na
konsolidovaném základě. ê 2000/12/ES čl. 54
odst. 5 (přizpůsobený) ð nový 52 Je-li
v souladu s čl. 52 odst. 1 a 2
Ö články 125
a 126 Õ vyžadován konsolidovaný
dohled, zahrnou se do konsolidace podniky pomocných bankovních
služeb ð a společnosti spravující aktiva
definované ve směrnici 2002/87/ES ï v případech uvedených Ö v článku 133
a Õ v odstavcích 1 až 4 Ö a
v odstavci 1 Õ tohoto článku
v souladu s metodami tam stanovenými. ê 2002/87/ES čl. 29
odst. 8 (přizpůsobený) Článek 135 Osoby
řídící finanční holdingové společnosti Členské státy požadují, aby osoby, které
skutečně řídí podnikání finanční holdingové
společnosti, měly dostatečně dobrou pověst a měly
dostatečné zkušenosti pro výkon těchto funkcí. ònový Článek 136 1. Příslušné
orgány vyžadují, aby úvěrová instituce, která neplní požadavky této
směrnice, včas přijala nezbytná opatření a učinila
nezbytné kroky k nápravě této situace. Příslušné
orgány mohou za tímto účelem přijmout následující opatření: a) nařídit
úvěrové instituci, aby držela kapitál nad minimální úrovní stanovenou v
článku 75, b) posílit
zavedené uspořádání a prováděné strategie tak, aby odpovídaly
požadavkům uvedeným v článcích 22 a 123, c) požadovat,
aby úvěrová instituce zavedla specifický systém tvorby opravných položek a
rezerv nebo zacházení s aktivy ve smyslu kapitálových požadavků, d) zakázat
nebo omezit obchody, operace nebo síť úvěrových institucí, e) snížit riziko
obsažené v činnostech, produktech a systémech úvěrových institucí. Přijetí
těchto opatření podléhá hlavě V kapitole 1
oddílu 2. 2. Příslušné
orgány uloží zvláštní kapitálový požadavek převyšující minimální
úroveň stanovenou v článku 75 alespoň takovým úvěrovým
institucím, které nemají odpovídající uspořádání, postupy, mechanismy a
strategie pro řízení a krytí svých rizik, pokud je nepravděpodobné,
že by jiná opatření vedla k obnovení uspořádání ve vhodném
časovém horizontu. ê 2000/12/ES
čl. 55 odst. 1 (přizpůsobený) Článek 137 Informace
poskytované smíšenými holdingovými společnostmi a jejich dceřinými
podniky 1. Dokud nebudou koordinovány
metody konsolidace, stanoví členské státy pro případy, kdy je
mateřským podnikem jedné nebo více úvěrových institucí smíšená
holdingová společnost, že orgány příslušné k vydávání povolení a
dohledu nad těmito úvěrovými institucemi požadují na těchto smíšených
holdingových společnostech a jejich dceřiných podnicích přímo
nebo prostřednictvím dceřiných podniků, které jsou
úvěrovými institucemi, aby jim poskytly informace významné pro účely
dohledu nad dceřinými podniky, které jsou úvěrovými institucemi. ê 2000/12/ES čl. 55
odst. 2 (přizpůsobený) 2. Členské státy stanoví,
že jejich příslušné orgány mohou provádět nebo nechat provádět
externími inspektory dohlídky na místě k ověření informací
obdržených od smíšených holdingových společností a jejich dceřiných
podniků. Je-li smíšená holdingová společnost nebo některý z
jejích dceřiných podniků pojišťovnou, lze rovněž použít
postupy podle čl. 56 odst. 4 Ö čl. 140
odst. 1 Õ . Nachází-li se
smíšená holdingová společnost nebo některý z jejích dceřiných
podniků v jiném členském státě než její dceřiný podnik,
který je úvěrovou institucí, provede se ověření informací na
místě postupy podle čl. 56 odst. 7 Ö čl. 140
odst. 1. Õ ê 2002/87/ES čl. 29
odst. 9 (přizpůsobený) Článek 138 Transakce
uvnitř skupiny se smíšenými finančními holdingovými společnostmi 1. Aniž je dotčena hlava V
kapitola 2 oddíl 3 Ö 5 Õ , zajistí
členské státy, že v případě, kdy je mateřským podnikem
jedné či více úvěrových institucí smíšená finanční holdingová společnost,
vykonávají příslušné orgány pověřené dohledem nad těmito
úvěrovými institucemi vykonávat
obecný dohled nad transakcemi mezi úvěrovou institucí a smíšenou finanční holdingovou společností a
jejími dceřinými podniky. 2. Příslušné orgány požadují, aby
úvěrové instituce zavedly přiměřené postupy pro řízení
rizik a mechanismy vnitřní kontroly, včetně řádných
výkaznických a účetních postupů, aby vhodným způsobem
zjišťovaly, oceňovaly, sledovaly a kontrolovaly transakce se svými mateřskými podniky a jejich svou mateřskou smíšenou holdingovou
společností a jejími dceřinými podniky. Příslušné orgány
požadují, aby úvěrové instituce hlásily každou významnou transakci s
těmito podniky subjekty, kromě transakcí uvedených v
článku 48 Ö 110 Õ . Tyto postupy a
významné transakce podléhají kontrole příslušných orgánů. Pokud tyto transakce uvnitř skupiny ohrožují
finanční situaci úvěrové instituce, přijme příslušný orgán
pověřený dohledem nad institucí vhodná opatření. ê 2000/12/ES
čl. 56 odst. 1 až 3 (přizpůsobený) Článek 139 Opatření k
usnadnění dohledu na konsolidovaném základě 1. Členské státy přijmou učiní
nezbytné kroky k zajištění toho, aby neexistovaly žádné právní
překážky znemožňující podnikům zahrnutým do dohledu na
konsolidovaném základě, smíšeným holdingovým společnostem a jejich
dceřiným podnikům nebo
dceřiným podnikům typu uvedeného v čl. 52
odst. 10 Ö čl. 127
odst. 3 Õ vzájemnou
výměnu informací významných pro účely dohledu v souladu s články
52 až 55 Ö 124 až
138 Õ a tímto
článkem. 2. Nacházejí-li se mateřský
podnik a kterýkoli z jeho dceřiných podniků, jež jsou úvěrovými
institucemi, v různých členských státech, předávají si
příslušné orgány těchto členských států veškeré Ö významné Õ informace k
umožnění nebo usnadnění dohledu na konsolidovaném základě. Nevykonávají-li příslušné orgány
členského státu, v němž se nachází mateřský podnik, samy dohled
na konsolidovaném základě podle článku 53
Ö článků
125 a 126 Õ , mohou být vyzvány
orgány příslušnými k dohledu, aby požádaly mateřský podnik o
informace významné pro účely dohledu na konsolidovaném základě a
předaly je těmto orgánům. 3. Členské státy povolí
výměnu informací mezi svými příslušnými orgány, jak je uvedeno v
odstavci 2, s tím, že v případě finančních holdingových
společností, finančních institucí nebo podniků pomocných bankovních služeb sběr ani držení informací
neznamená, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit dohlížecí
úlohu ve vztahu k těmto institucím nebo podnikům samotným. Podobně členské státy povolí svým
příslušným orgánům výměnu informací, jak je uvedeno v článku
55 Ö 137 Õ , s tím, že
sběr ani držení informací nemá za následek, že by dotyčné
příslušné orgány musely plnit dohlížecí úlohu ve vztahu ke smíšeným
holdingovým společnostem a jejich dceřiným podnikům, jež nejsou
úvěrovými institucemi, nebo k dceřiným podnikům typu uvedeného uvedeným v čl. 52
odst. 10 Ö čl. 127
odst. 3 Õ . ê 2000/12/ES
čl. 56 odst. 4 až 6 (přizpůsobený) Článek 140 41. Má-li
úvěrová instituce, finanční holdingová společnost nebo smíšená
holdingová společnost kontrolu nad jedním nebo více dceřinými
podniky, jež jsou pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími
investiční služby, ke kterým je třeba povolení, příslušné orgány
a orgány pověřené veřejným úkolem dohledu nad pojišťovnami
nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby úzce spolupracují.
Aniž jsou dotčeny jejich pravomoci, poskytují si tyto orgány navzájem
informace, které zjednodušují jejich úkol a umožňují dohled nad
činností a celkovou finanční situací podniků podléhajících
jejich dohledu. 52. Na
informace obdržené v rámci dohledu na konsolidovaném základě, a zejména na
jakoukoli výměnu informací mezi příslušnými orgány podle této
směrnice, se vztahuje profesní tajemství vymezené v článku
30 Ö hlavě V kapitole 1
oddíle 2 Õ . 63. Orgány
příslušné k dohledu na konsolidovaném základě sestaví seznamy
finančních holdingových společností uvedených v čl. 52 odst. 2 Ö čl. 71
odst. 2 Õ . Tyto seznamy
předávají příslušným orgánům ostatních členských států
a Komisi. ê 2000/12/ES čl. 56
odst. 7 (přizpůsobený) è1 Směrnice
2002/87/ES čl. 29 bod 10 Článek 141 7. Přejí-li si příslušné orgány některého z členských
států při uplatňování této směrnice v konkrétních
případech ověřit informace o úvěrové instituci,
finanční holdingové společnosti, finanční instituci, podniku
pomocných bankovních služeb, smíšené holdingové
společnosti, dceřiném podniku typu uvedeného v článku 55 Ö 137 Õ nebo dceřiném
podniku typu uvedeného v čl. 52 odst. 10 Ö čl. 127
odst. 3 Õ , které se nacházejí
v jiném členském státě, musí požádat Ö požádají Õ příslušné
orgány daného členského státu, aby toto ověření mohlo být
provedeno. Orgány, které žádost obdrží, musí v rámci své pravomoci žádosti
vyhovět tak, že toto ověření samy provedou nebo umožní
orgánům, jež žádost podaly, aby ověření provedly samy, anebo
umožní ověření auditorem nebo odborníkem. è1 Příslušný
orgán, který žádost podal, se může podle své vůle účastnit
ověřování, neprovádí-li ověřování sám. ç ê 2000/12/ES čl. 56
odst. 8 (přizpůsobený) Článek 142 8. Aniž jsou dotčeny jejich trestněprávní předpisy,
stanoví členské státy, že finančním holdingovým společnostem a
smíšeným holdingovým společnostem nebo jejich výkonným ředitelům
lze v případě porušení právních nebo správních předpisů
přijatých k provedení článků 52 až 55
Ö 124 až
141 Õ a tohoto článku
udělovat ukládat sankce nebo přijímat opatření
k ukončení zjištěného protiprávního jednání, popřípadě k
zamezení jeho příčin. V některých případech mohou tato
opatření vyžadovat soudní zásah. Příslušné orgány úzce spolupracují, aby
zajistily, že sankce a opatření povedou k žádoucím výsledkům,
zvláště nenachází-li se ústřední vedení nebo hlavní místo
činnosti finanční holdingové společnosti nebo smíšené holdingové
společnosti v místě jejího skutečného
sídla. ê 2002/87/ES čl. 29
odst. 11 (přizpůsobený) è1 Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 10 ð nový Článek 143 Mateřské
podniky ze třetích zemí 1. Jestliže úvěrová instituce, jejímž mateřským
podnikem je úvěrová instituce nebo finanční holdingová
společnost se skutečným sídlem mimo Společenství Ö ve třetí
zemi Õ , nepodléhá dohledu
na konsolidovaném základě podle článku 52
Ö článků
125 a 126 Õ , ověřují
příslušné orgány, zda tato úvěrová instituce podléhá dohledu na
konsolidovaném základě ze strany příslušného orgánu třetí
země, který je rovnocenný dozoru dohledu upravenému zásadami stanovenými v článku 52 Ö této
směrnici Õ . Ověření provádí příslušný orgán,
který by byl pověřený dohledem na konsolidovaném základě, pokud
by se použil čtvrtý pododstavec Ö 3 Õ , na žádost
mateřského podniku nebo kteréhokoli z regulovaných podniků povolených
ve Společenství nebo z vlastního podnětu. Tento příslušný orgán
konzultuje ostatní dotyčné příslušné orgány. 2. è1 Komise
může požádat Evropský bankovní výbor ç , aby poskytl obecné
pokyny ohledně toho, zda je pravděpodobné, že opatření dohledu
na konsolidovaném základě příslušných orgánů ve třetích
zemích dosahují cílů dohledu na konsolidovaném základě, jak jsou
vymezeny v této kapitole, ve vztahu k úvěrovým institucím, jejichž
mateřský podnik má skutečné sídlo
mimo Společenství Ö ve třetí
zemi Õ . Výbor tyto pokyny
průběžně přezkoumává a přihlíží ke všem změnám
dohledu na konsolidovaném základě prováděného takovými
příslušnými orgány. Příslušný orgán, který provádí
ověření uvedená ve druhém Ö v odst. 1 prvním
pododstavci Õ , k těmto
pokynům přihlíží. Pro tento účel konzultuje příslušný orgán
výbor před přijetím rozhodnutí. 3. Pokud takový rovnocenný dozor
dohled neexistuje, použijí členské
státy na úvěrovou instituci obdobně článek
52 Ö tuto směrnici nebo
povolí svým příslušným orgánům uplatňovat jiné vhodné techniky
dohledu, které dosahují cíle dohledu nad úvěrovými institucemi na
konsolidovaném základě Õ . Jako alternativu
povolují členské státy svým příslušným orgánům uplatňovat jiné
vhodné techniky dozoru, které dosahují cílů dohledu nad úvěrovými
institucemi na konsolidovaném základě. Tyto metody Ö techniky
dohledu Õ musí Ö po konzultaci
s ostatními dotčenými příslušnými orgány Õ schválit
příslušný orgán, který by byl
pověřený dohledem na konsolidovaném základě, po konzultaci s ostatními dotyčnými příslušnými
orgány. Příslušné orgány mohou zejména požadovat ustanovení finanční holdingové
společnosti se skutečným sídlem
ve Společenství a uplatnit ustanovení o dohledu na konsolidovaném
základě na konsolidovanou situaci této finanční holdingové
společnosti. Metody Ö Techniky
dohledu Õ musí Ö být
zaměřeny na dosažení Õ dosahovat cílů dohledu na konsolidovaném
základě, jak jsou vymezeny v této kapitole, a musí být oznámeny jiným
dotyčným příslušným orgánům a Komisi. ònový Oddíl 2 Zveřejňování
údajů příslušnými orgány Článek 144 1. Příslušné
orgány zveřejní tyto informace: a) znění
právních a správních předpisů a administrativních a obecných
pokynů přijatých v jejich členském státě v oblasti
obezřetnostní regulace, b) způsob,
jakým v praxi provádějí možnosti a případy vlastního uvážení obsažené
v právních a správních předpisech Společenství, c) obecná
kritéria a metodiky, které používají při přezkumu a hodnocení podle
článku 124, d) aniž jsou
dotčena ustanovení hlavy V kapitoly 1 oddílu 2 úhrnné
statistické údaje o hlavních aspektech uplatňování obezřetnostního rámce
v každém členském státě. Údaje
zveřejněné podle prvního pododstavce jsou takové, že umožní
smysluplné srovnání přístupů přijatých příslušnými orgány
různých členských států. KAPITOLA 5 ZVEŘEJŇOVÁNÍ
ÚDAJŮ ÚVĚROVÝMI INSTITUCEMI Článek 145 1. Pro účely této směrnice zveřejní úvěrové
instituce informace stanovené v příloze XII části 2, s výhradou
ustanovení článku 146. 2. Uznání nástrojů a metodik uvedených v
příloze XII části 3 příslušnými orgány podle kapitoly
2 oddílu 3 pododdílů 2 a 3 a článku 105 je podmíněno
tím, že úvěrové instituce zveřejní informace, které jsou uvedeny v
příloze XII části 3. 3. Úvěrové instituce přijmou formální zásady pro
plnění požadavků na zveřejnění uvedených v
odstavcích 1 a 2 a zavedou zásady pro hodnocení
přiměřenosti zveřejňovaných údajů,
včetně jejich ověřování a frekvence zveřejňování. Článek 146 1. Aniž je dotčen článek 145, příslušné orgány
povolí úvěrovým institucím, aby nezveřejnily některé z
údajů vyjmenovaných v příloze XII části 2, jestliže se
dotyčná úvěrová instituce domnívá, že údaje, které by byly
zveřejněny, se podle kritéria uvedeného v příloze XII
části 1 odst. 1 nepovažují za zásadní. 2. Aniž je dotčen článek 145, příslušné orgány
povolí úvěrovým institucím, aby nezveřejnily některé z
údajů vyjmenovaných v příloze XII částech 2 a 3,
jestliže se dotyčná úvěrová instituce domnívá, že údaje, které by
byly zveřejněny, se podle kritérií uvedených v příloze XII
části 1 odst. 2 a 3 považují za citlivé nebo důvěrné. 3. Ve výjimečných případech uvedených v odstavci 2
dotyčná úvěrová instituce ve svém zveřejnění prohlásí, že
určité údaje nebyly zahrnuty, uvede z jakého důvodu se tak stalo a
poskytne o daném tématu, na nějž se vztahuje požadavek na
zveřejnění, obecnější informace. Článek 147 1. Úvěrové instituce zveřejňují údaje vyžadované
článkem 145 nejméně jednou ročně. Údaje se
zveřejňují co nejdříve. 2. Úvěrové instituce rovněž rozhodnou, zda je s ohledem
na kritéria stanovená v příloze XII části 1 odst. 4
nutné zveřejňovat požadované údaje častěji, než je
stanoveno v odstavci 1. Článek 148 1. Příslušné orgány úvěrovým institucím povolí, aby
samy určily, kde a na jakém nosiči zveřejní požadované údaje a
jak je ověří, aby byly řádně splněny požadavky na
zveřejnění stanovené v článku 145. V proveditelné míře
se všechny požadované údaje zveřejní na jednom místě nebo
nosiči. 2. Rovnocenné zveřejnění údajů, které úvěrové
instituce provedly podle požadavků na účetnictví, kotování na burze
nebo jiných požadavků, lze považovat za splnění článku 145.
Jestliže nejsou zveřejňované údaje zahrnuty do finančních
výkazů, úvěrové instituce uvedou, kde je lze nalézt. Článek 149 Bez ohledu na články 146 až 148 členské státy udělí
příslušným orgánům oprávnění požadovat na úvěrových
institucích, aby: a) zveřejnily
jedno nebo více sdělení podle požadavků uvedených v
příloze XII částech 2 a 3, b) zveřejnily
jedno nebo více sdělení častěji než jednou za rok a aby pro
zveřejnění stanovily lhůty, c) využily
ke zveřejnění jiná místa a nosiče než finanční výkazy, d) ověřily
zveřejněná sdělení, na něž se nevztahuje zákonný audit,
zvláštními prostředky. ê 2004/xx/ES
čl. 3 bod 11 ----- ê2000/12/ES HLAVA VI ZMOCŇOVACÍ USTANOVENÍ ê 2000/12/ES
článek 60 (přizpůsobený) ð nový Článek 150 Technické úpravy 1. Aniž je dotčena zpráva zmíněná v čl. 34 odst. 3 druhém
pododstavci, co se týče kapitálu, ð dotčen návrh, který má Komise
předložit podle článku 62, ï přijímají se technické úpravy ð změny ï této směrnice v následujících oblastech postupem podle odstavce 2 Ö článku 151 Õ : a) vyjasnění definic tak, aby byl při uplatňování
této směrnice brán zřetel na vývoj finančních trhů, b) vyjasnění definic pro zajištění jednotného
uplatňování této směrnice ve Společenství, c) přizpůsobení terminologie a znění definic
terminologii a znění definic v pozdějších aktech týkajících se
úvěrových institucí a souvisejících oblastí, definice „zóny A“ v čl. 1 bodu 14, definice „mezinárodní rozvojové banky“ v čl. 1 bodu 19, d) změny
seznamu v článku 2, e) změna výše počátečního kapitálu stanovené v
článku 5 Ö 9 Õ se zřetelem k
hospodářskému a měnovému vývoji, f) rozšíření nebo terminologická úprava seznamu zmíněného
v článcích 18 a 19 Ö 23 a 24 Õ a obsaženého v
příloze I se zřetelem k vývoji na finančních trzích, g) oblasti, v nichž si jsou příslušné orgány povinny
vyměňovat informace, uvedené v článku 28
Ö 42 Õ , h) ðzměny článků 56 až 67 se
zřetelem k vývoji účetních standardů nebo požadavků
stanovených v právních předpisech Společenství, ï i) změna definic aktiv Ö seznamu kategorií
expozic Õ uvedených v článku 43 Ö uvedeného
v článcích 79 a 86 Õ se zřetelem k
vývoji na finančních trzích, j) ðhodnota uvedená v čl. 79 odst.
2 písm. c) a v čl. 86 odst. 4 písm. a) se zřetelem k
účinkům inflaceï , k) seznam a klasifikace podrozvahových položek v přílohách
II a IV a způsob jejich použití při
výpočtu ukazatele popsaného v článcích 42, 43 a 44 a
v příloze III ð při určování hodnoty
angažovanosti pro účely hlavy V kapitoly 2
oddílu 3 ï , l) ð úpravy příloh V až XII
se zřetelem k vývoji na finančních trzích, zejména k novým
finančním produktům, nebo k vývoji účetních standardů nebo
požadavků stanovených v právních předpisech Společenství. ï Ö 2. Komise
může přijmout postupem podle článku 151 následující
prováděcí opatření: Õ a) ð upřesnění velikosti náhlých a
neočekávaných změn úrokových sazeb uvedených v čl. 124
odst. 5, ï b) dočasné snížení minimálního ukazatele
Ö minimální
úrovně kapitálu Õ stanoveného v článku 47
Ö 75 Õ nebo rizikových vah
stanovených v článku 43 Ö hlavě V kapitole
2 oddílu 3 Õ se zřetelem ke
zvláštním okolnostem, c) ðaniž je dotčena zpráva uvedená
v článku 119, ï vyjasnění výjimek stanovených v čl.
49 odst. 5 až 10 Ö v čl.
111 odst. 4 a v článcích 113, 115 a 116 Õ , d) ð upřesnění klíčových
aspektů, o nichž se podle čl. 144 odst. 1 písm. d)
zveřejňují úhrnné statistické údaje ï, (e) ð upřesnění formátu, struktury,
obsahu a data každoročního zveřejnění údajů podle
článku 114. ï ê Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 12 (přizpůsobený) Článek 151 1. Komisi je nápomocen Evropský
bankovní výbor zřízený rozhodnutím Komise 2004/10/ES (dále jen „výbor“)., který je složen ze zástupců členských států a
předsedá mu zástupce Komise. 2. Při odkazu na tento odstavec Ö článek Õ se použije postup práce
ve výborech stanovený v článku 5 rozhodnutí 1999/468/ES, a to
v souladu s čl. 7 odst. 3 a článkem 8 uvedeného rozhodnutí. Lhůta podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí
1999/468/ES činí tři měsíce. ê2000/12/ES HLAVA VII PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ
USTANOVENÍ KAPITOLA 1 PŘECHODNÁ USTANOVENÍ ê 2000/12/ES čl. 60
odst. 2 (přizpůsobený) Článek 61 Přechodná
ustanovení k článku 36 Dánsko smí povolit svým
hypotečním úvěrovým institucím organizovaným jako družstva nebo fondy
před 1. lednem 1990, které byly přeměněny na akciové
společnosti, i nadále zahrnovat do kapitálu společné a nerozdílné
závazky svých členů nebo dlužníků podle čl. 36 odst. 1,
jsou-li pohledávky vůči nim postaveny na roveň společným a
nerozdílným závazkům, jsou-li splněny tyto podmínky: a) základem pro
výpočet části společných a nerozdílných závazků
dlužníků je součet položek uvedených v čl. 35 odst. 2 bodech 1 a
2 minus položky uvedené v čl. 35 odst. 2 bodech 9, 10 a 11; b) základ pro
výpočet k 1. lednu 1991 nebo proběhla-li přeměna
později, ke dni uskutečnění přeměny, je maximálním
základem pro výpočet. Základ pro výpočet nesmí překročit
maximální základ pro výpočet; c) ode dne 1.
ledna 1997 je maximální základ pro výpočet snížen o polovinu výnosu z
úpisu nového základního kapitálu, jak je vymezen v čl. 35 odst. 2 bodu 1,
uskutečněného po tomto dni; a d) maximální
částka společných a nerozdílných závazků dlužníků zahrnutá
do kapitálu nesmí přesáhnout: 50 % v
letech 1991 a 1992, 45 % v
letech 1993 a 1994, 40 % v
letech 1995 a 1996, 35 % v roce
1997, 30 % v roce
1998, 20 % v roce
1999, 10 % v roce
2000 a 0 % po 1.
lednu 2001 ze základu pro výpočet. ê2000/12/ES Článek 62 Přechodná ustanovení k článku 43 1. Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členských
států povolit svým úvěrovým institucím, aby použily rizikovou váhu 50
% u úvěrů, které jsou k jejich spokojenosti plně a zcela
zajištěny hypotékami na kancelářské nebo víceúčelové podnikatelské
prostory, jež se nacházejí na území členských států, které povolují
rizikovou váhu 50 %, za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky: i) riziková váha 50 % se vztahuje k části úvěru,
která nepřesahuje limit stanovený podle písmen a) nebo b): a) 50 % tržní hodnoty dané nemovitosti. Tržní hodnota nemovitosti musí být stanovena dvěma
nezávislými znalci, kteří zpracují svá nezávislá ocenění v době
poskytnutí úvěru. Úvěr se musí zakládat na ocenění, které je
nižší. Znalec přecení nemovitost nejméně jednou
ročně. U úvěrů, které nepřesahují 1 milion eur a 5 %
kapitálu úvěrové instituce přecení znalec nemovitost nejméně
jedou za tři roky. b) 50 % tržní hodnoty nemovitosti nebo 60 % její hypotekární
hodnoty podle toho, která hodnota je nižší, ve členských státech, které
právními předpisy stanovily přísná kritéria pro stanovení hypotekární
hodnoty. Hypotekární hodnotou se rozumí hodnota nemovitosti stanovená
znalcem, který obezřetně zhodnotí budoucí prodejnost nemovitosti s
ohledem na její trvalé a dlouhodobé vlastnosti, běžné a místní podmínky
trhu, stávající využití a jiná možná vhodná využití. Při stanovení
hypotekární hodnoty nelze brát v úvahu spekulativní prvky. Hypotekární hodnota
musí být doložena průhledným a jasným způsobem. Hypotekární hodnota a zejména zásadní předpoklady
ohledně vývoje trhu budou přeceněny nejméně každé tři
roky nebo v případě, že dojde k poklesu cen na trhu o více než 10 %. V písmenech a) i b) se tržní hodnotou rozumí cena, za
kterou by nemovitost mohla být prodána na základě smlouvy uzavřené
podle soukromého práva mezi dobrovolným prodávajícím a nezávislým kupujícím ke
dni ocenění za předpokladu, že majetek je veřejně nabídnut
na trhu, že tržní podmínky umožňují řádný prodej a že k jednání o
prodeji je s ohledem na povahu majetku k dispozici běžná doba; ii) riziková váha 100 % se vztahuje k části úvěru,
která přesahuje limity stanovené podle bodu i); iii) Nemovitosti musí být buď užívané nebo pronajaté
vlastníkem. První pododstavec nebrání příslušným orgánům členského
státu, který na svém území používá vyšší rizikovou váhu, aby za výše uvedených
podmínek povolil použití rizikové váhy 50 % na tento druh úvěrů na
území členských států, které povolují rizikovou váhu 50 %. Příslušné orgány členských států mohou povolit svým úvěrovým
institucím, aby použily rizikovou váhu 50 % na nesplacené úvěry ke dni 21.
července 2000 za předpokladu, jsou-li podmínky stanovené v tomto
odstavci splněny. V tomto případě se nemovitost ocení podle výše
uvedených oceňovacích kritérií nejpozději dne 21. července 2003. U úvěrů, které byly poskytnuty před 31. prosincem 2006,
zůstává riziková váha 50 % použitelná až do jejich splatnosti, je-li
úvěrová instituce vázána smluvními podmínkami. Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členského státu
rovněž povolit svým úvěrovým institucím, aby používaly rizikovou váhu
50 % na část úvěrů, která je k jejich spokojenosti plně a
zcela zajištěna účastmi ve finských společnostech
zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o
společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo
odpovídajícími pozdějšími předpisy, jsou-li splněny podmínky
stanovené v tomto odstavci. Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak využijí tohoto
odstavce. 2. Členské státy mohou použít rizikovou váhu 50 % pro leasing
nemovitostí sjednaný před 31. prosincem 2006, který se týká aktiv pro
obchodní účely umístěných v zemi, kde se nachází sídlo podniku, a
upravený právními předpisy, na jejichž základě si pronajímatel
ponechává plné vlastnictví pronajatých aktiv až do doby, kdy nájemce využije
svého předkupního práva. Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak
využijí tohoto odstavce. 3. Ustanovení čl. 43 odst. 3 se nedotýkají uznání dvoustranných
smluv o novaci uzavřených příslušnými orgány dohledu –
v případě Belgie před 23. dubnem 1996, –
v případě Dánska před 1. červnem
1996, –
v případě Německa před 30.
říjnem 1996, –
v případě Řecka před 27.
březnem 1997, –
v případě Španělska před 7.
lednem 1997, –
v případě Francie před 30.
květnem 1996, –
v případě Irska před 27. červnem
1996, –
v případě Itálie před 30. červnem
1996, –
v případě Lucemburska před 29.
květnem 1996, –
v případě Nizozemska před 1.
červencem 1996, –
v případě Rakouska před 30. prosincem
1996, –
v případě Portugalska před 15. lednem
1997, –
v případě Finska před 21. srpnem 1996, –
v případě Švédska před 1. červnem
1996 a –
v případě Spojeného království před
30. dubnem 1996. Článek 63 Přechodná ustanovení k článku 47 1. Úvěrová instituce, jejíž minimální ukazatel nedosáhl 8 %
předepsaných v čl. 47 odst. 1 ke dni 1. ledna 1991, musí této úrovně
dosáhnout postupně. Nesmí připustit, aby ukazatel klesl pod dosaženou
úroveň před uskutečněním tohoto cíle. Jakékoliv
případné výkyvy by měly být jen dočasné a příslušné orgány
by měly být informovány o jejich příčinách. ê 2000/12/ES čl. 62
odst. 2 a 3 (přizpůsobený) 2. Členské státy
mohou po dobu nejvýše pěti let ode dne 1. ledna 1993 stanovit rizikovou
váhu 10 % pro dluhopisy uvedené v čl. 22 odst. 4 směrnice Rady
85/611/EHS a udržovat tuto rizikovou váhu pro úvěrové instituce, považují-li
to za nezbytné, aby předešly vážným poruchám na svých trzích. Tyto výjimky
oznámí Komisi. 3. Po dobu nejvýše sedmi
let ode dne 1. ledna 1993 se čl. 47 odst. 1 nevztahuje na Řeckou
zemědělskou banku. Tato banka však musí dosáhnout úrovně
stanovené v čl. 47 odst. 1 v postupných etapách způsobem popsaným v
odstavci 1 tohoto článku. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) è1 Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 13 Článek 64 Přechodná
ustanovení k článku 49 1. Jestliže ke dni 5.
února 1993 některá úvěrová instituce již zaznamenala jeden nebo více
případů angažovanosti, které překročily limit velké
angažovanosti nebo limit úhrnu velké angažovanosti stanovené v článku 49,
vyžadují příslušné orgány od úvěrové instituce opatření, kterými
uvede angažovanost v soulad s limity stanovenými v článku 49. 2. Postup, jak
takovou angažovanost uvést v soulad se stanovenými limity, bude vypracován,
přijat, uskutečněn a dokončen ve lhůtě, kterou
příslušné orgány považují za odpovídající zásadě řádné správy a
korektní hospodářské soutěže. Příslušné orgány uvědomí
Komisi a è1 Evropský bankovní výbor ç o časovém rozvrhu přijatého obecného postupu.. 3. Úvěrová
instituce nesmí podniknout žádná opatření, v jejichž důsledku by
angažovanost uvedená v odstavci 1 překročila svou výši ke dni 5.
února 1993. 4. Lhůta stanovená
v odstavci 2 uplyne nejpozději dne 31. prosince 2001. Případy
angažovanosti s delší splatností, u kterých musí půjčující instituce
dodržovat smluvní podmínky, mohou trvat až do splatnosti. ê 2000/12/ES
čl. 64 odst. 5 až 7 (nový) è1 Směrnice
2004/xx/ES čl. 3 bod 13 5. Členské státy mohou do 31. prosince 1998 zvýšit limit stanovený
v článku 49 odst. 1 na 40 % a limit stanovený v čl. 49 odst. 2 na 30
%. V těchto případech a aniž jsou dotčeny odstavce 1 až 4,
uplyne lhůta určená pro podřízení angažovanosti existující na
konci tohoto období limitům stanoveným v článku 49 dne 31. prosince
2001. 6. Výhradně u úvěrových institucí, jejichž kapitál není vyšší
než 7 milionů eur, mohou členské státy prodloužit lhůty
stanovené v odstavci 5 o pět let. Členské státy, které využijí možnosti
stanovené v tomto odstavci, podniknou kroky k tomu, aby zabránily narušení
hospodářské soutěže, a uvědomí o nich Komisi a . è1 Evropský bankovní výbor ç . 7. V případech uvedených v odstavci 5 a 6 lze za velkou
angažovanost považovat angažovanost ve výši alespoň 15 % kapitálu. ê 2000/12/ES čl. 64
odst. 8 (přizpůsobený) 8. Členské státy
mohou do 31. prosince 2001 nahradit četnost ohlašování případů
velké angažovanosti, uvedenou v čl. 48 odst. 2 druhé odrážce,
četností nejméně dvakrát ročně. ê 2000/12/ES čl. 64
odst. 9 9. Členské státy mohou zcela nebo částečně
osvobodit od použití čl. 49 odst. 1, 2 a 3 angažovanost úvěrových
institucí tvořenou hypotečními úvěry ve smyslu čl. 62 odst.
1, uzavřenými přede dnem 1. ledna 2002, jakož i leasing nemovitostí
ve smyslu čl. 62 odst. 2, uzavřenými přede dnem 1. ledna 2002, v
obou případech do výše 50 % hodnoty dotyčné nemovitosti. Totéž se vztahuje na úvěry zajištěné ke spokojenosti
příslušných orgánů účastmi ve finských společnostech
zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o
společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo
odpovídajícími pozdějšími předpisy, které jsou obdobné
hypotečním úvěrům uvedeným v prvním pododstavci. ê 2000/12/ES
článek 65 (přizpůsobený) Článek 65 Přechodná
ustanovení k článku 51 Úvěrové instituce,
které k 1. lednu 1993 překračují limity stanovené v čl. 51 odst.
1 a 2, dosáhnou souladu s nimi do 1. ledna 2003. ònový Článek 152 1. Úvěrové
instituce, které počítají hodnoty rizikově vážené expozice podle
článků 84 až 89 nebo používají pokročilý přístup k
měření (AMA) podle článku 105 pro výpočet svých
kapitálových požadavků ke krytí operačního rizika, mají k dispozici během
prvního, druhého a třetího dvanáctiměsíčního období po datu
uvedeném v článku 157 kapitál, který je vždy vyšší než částky uvedené
v odstavcích 2, 3 a 4, nebo se jim rovná. 2. V prvním
dvanáctiměsíčním období uvedeném v odstavci 1 činí kapitál
95 % celkového minimálního kapitálu, který by v té době musela mít
úvěrová instituce k dispozici podle článku 4 směrnice 93/6/EHS
ve znění uvedené směrnice a směrnice 2000/12/ES platném před
datem uvedeným v článku 157 této směrnice. 3. V druhém
dvanáctiměsíčním období uvedeném v odstavci 1 činí kapitál
90 % celkového minimálního kapitálu, který by v té době musela mít
úvěrová instituce k dispozici podle článku 4 směrnice 93/6/EHS
ve znění uvedené směrnice a směrnice 2000/12/ES platném
před datem uvedeným v článku 157 této směrnice. 4. Ve
třetím dvanáctiměsíčním období uvedeném v odstavci 1
činí kapitál 80 % celkového minimálního kapitálu, který by v té době
musela mít úvěrová instituce k dispozici podle článku 4 směrnice
93/6/EHS ve znění uvedené směrnice a směrnice 2000/12/ES platném
před datem uvedeným v článku 157 této směrnice. 5. Dodržování
požadavků odstavců 1 až 4 se provádí na základě hodnot kapitálu,
které jsou plně upraveny tak, aby odrážely rozdíly mezi výpočtem
kapitálu podle směrnice 2000/12/ES a směrnice 93/6/EHS, ve znění
uvedených směrnic platném před datem uvedeným v článku 157
této směrnice, a mezi výpočtem kapitálu podle této směrnice, které
vyplývají z odděleného zacházení s očekávanými a neočekávanými
ztrátami podle článků 84 až 89 této směrnice. 6. Pro
účely odstavců 1 až 5 tohoto článku se použijí články 68 až
73. 7. Až do dne
31. prosince 2007 mohou mít úvěrové instituce za to, že články, z
nichž sestává standardizovaný přístup uvedený v hlavě V
kapitole 2 oddílu 3 pododdílu 1, jsou nahrazeny články 42
až 46 směrnice 2000/12/ES ve znění platném před datem uvedeným v
článku 157. 8. Při
využití možnosti uvedené v odstavci 7 platí pro ustanovení směrnice
2000/12/ES následující pravidla: a) ustanovení
uvedené směrnice, na něž odkazují články 42 až 46, se použijí ve
znění platném před datem uvedeným v článku 157; b) „rizikově
váženou hodnotou“ uvedenou v čl. 42 odst. 1 uvedené směrnice se
rozumí „hodnota rizikově vážené expozice“; c) výsledky
výpočtu podle čl. 42 odst. 2 uvedené směrnice se považují za hodnotu
rizikově vážené expozice; d) „úvěrové
deriváty“ se zařadí do seznamu položek s „vysokým rizikem“
v příloze II uvedené směrnice; e) zacházení
uvedené v čl. 43 odst. 3 uvedené směrnice se použije na
derivátové nástroje vyjmenované v příloze IV uvedené
směrnice, ať už se jedná o rozvahové nebo podrozvahové položky, a výsledky
výpočtu provedeného na základě zacházení uvedeného v dané příloze
se považují za hodnoty rizikově vážené expozice. 9. Při
využití možnosti uvedené v odstavci 7 platí pro zacházení s expozicemi,
pro něž se používá standardizovaný přístup, následující pravidla: a) nepoužije se
hlava V kapitola 2 oddíl 3 pododdíl 3, který se vztahuje k uznávání snižování
úvěrového rizika; b) příslušné
orgány mohou rozhodnout, že se nepoužije hlava V kapitola 2 oddíl 3 pododdíl
4, který se týká sekuritizace; c) nepoužijí se
následující ustanovení přílohy XII, která ukládají úvěrovým
institucím povinnosti související se zveřejněním: i) část 2
odst. 4 písm. b), ii) část 2
odstavec 6, iii) část 2
odstavec 10. 10. Při
využití možnosti uvedené v odstavci 7 se kapitálové požadavky pro krytí
operačního rizika podle čl. 75 písm. e) sníží o procento, které odpovídá
poměru mezi hodnotou expozic úvěrové instituce, pro něž se hodnoty
rizikově vážené expozice vypočítají podle možnosti uvedené v
článku 7, a mezi celkovou hodnotou expozic. 11. Jestliže
úvěrová instituce počítá hodnoty rizikově vážené expozice
veškerých svých expozic podle možnosti uvedené v odstavci 7, použijí se
články 48 až 50 směrnice 2000/12/ES, které se vztahují k velké
angažovanosti, ve znění platném před datem uvedeným v článku
157. 12. Při
využití možnosti uvedené v odstavci 7 se odkazy na články 46 až 52 této
směrnice čtou jako odkazy na články 42 až 46 směrnice
2000/12/ES ve znění platném před datem uvedeným v článku 157. Článek 153 Příslušné
orgány mohou do dne 31. prosince 2012 povolit, aby se při
výpočtu hodnot rizikově vážené expozice pro expozice vyplývající
z transakcí týkajících se pronájmu kanceláří nebo jiných obchodních
prostor, které se nacházejí na jejich území a splňují kritéria stanovená
v příloze VI části 1 odst. 51, použila riziková váha
50 %, aniž by se použila příloha VI část 1 odst. 55 a
56. Až do dne
31. prosince 2010 mohou příslušné orgány za účelem vymezení
zajištěné části úvěru po splatnosti pro účely
přílohy VI uznat jiný kolaterál než ten, který je způsobilý
podle článků 90 až 93. Článek 154 1. Požadavky
čl. 84 odst. 3 a 4 se použijí ode dne 31. prosince 2009. 2. Až
do dne 31. prosince 2010 nemůže být průměrná ztráta
při selhání vyjádřená v procentech pro všechny retailové expozice,
které jsou zajištěny obytnými nemovitostmi a na které se nevztahují záruky
centrálních vlád, nižší než 10 %. 3. Až
do dne 31. prosince 2017 mohou příslušné orgány členských
států vyjmout z přístupu založeného na interním ratingu
některé akciové expozice držené ke dni 31. prosince 2007. Vyňaté pozice se
měří počtem akcií držených k danému dni, k němuž
se připočítají jakékoli další akcie, jejichž vlastnictví vyplývá
přímo z držení daných účastí, pokud tyto akcie nezvyšují
poměrný podíl vlastnictví ve společnosti pro správu portfolia. Jestliže nabytí
účasti zvýší poměrný podíl vlastnictví v konkrétní účasti,
vynětí se nevztahuje na toto zvýšení. Vynětí se rovněž
nevztahuje na účasti, na něž se původně vztahovalo, ale
které byly prodány a pak zpětně odkoupeny. Akciové expozice, na
něž se vztahuje toto přechodné ustanovení, podléhají kapitálovým
požadavkům vypočítaným v souladu
s hlavou V kapitolou 2 oddílem 3 pododdílem 1. 4. Do
dne 31. prosince 2011 mohou příslušné orgány každého
členského státu pro expozice vůči podnikům stanovit
počet dnů po splatnosti, který musejí všechny úvěrové instituce
v jeho jurisdikci respektovat podle definice neplnění závazků
uvedené v příloze VII části 4 odst. 44
v případě expozic vůči protistranám tohoto typu, které
se nacházejí v daném členském státě. Konkrétní číslo spadá do
rozmezí 90 a více dnů až do 180 dnů, jestliže je to vhodné
vzhledem k místním podmínkám. V případě expozic
vůči protistranám tohoto typu, které se nacházejí na území jiných
členských států, příslušné orgány stanoví počet dnů po
splatnosti, který není vyšší než počet dnů, který stanovil
příslušný orgán daného členského státu. 5. Pokud
jde o dodržování období uvedeného v příloze VII
části 4 odst. 66, mohou členské státy povolit úvěrovým
institucím, kterým není povoleno používat vlastní odhady LGD nebo konverzních
faktorů, aby při používání přístupu založeného na interním
ratingu, avšak nejpozději do dne 31. prosince 2007, měly
relevantní údaje za období dvou let. Až do dne 31. prosince 2010 se toto
období každý rok zvýší o jeden rok. 6. Pokud
jde o dodržování období uvedeného v příloze VII
části 4 odst. 71, 85 a 94, mohou členské státy úvěrovým
institucím povolit, aby při používání přístupu založeného na interním
ratingu, avšak nejpozději do dne 31. prosince 2007, měly
relevantní údaje za období dvou let. Až do dne 31. prosince 2010 se
toto období každý rok zvýší o jeden rok. Článek 155 Až do dne
31. prosince 2012 v případě úvěrových institucí,
jejichž příslušný ukazatel obchodní linie „obchodování a prodej“
představuje alespoň 50 % součtu příslušných
ukazatelů pro všechny obchodní linie v souladu
s přílohou X částí 2 odst. 1 až 8, mohou členské státy
uplatnit na obchodní linii „obchodování a prodej“ procentní míru 15 %. ê 2000/12/ES KAPITOLA 2 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ ò nový Článek 156 Komise ve spolupráci
s členskými státy a se zřetelem na příspěvek Evropské
centrální banky pravidelně kontroluje, zda tato směrnice jako celek,
spolu se směrnicí [93/6/EHS], má významný dopad na ekonomický cyklus a
v návaznosti na tuto kontrolu zváží, zda existuje důvod
k přijetí jakýchkoli nápravných opatření. Na základě této
analýzy a se zřetelem k příspěvku Evropské centrální banky
Komise vypracuje jednou za dva roky zprávu, kterou předloží spolu
s jakýmikoli vhodnými návrhy Evropskému parlamentu a Radě. Článek 157 1. Členské
státy přijmou a zveřejní nejpozději do dne
31. prosince 2006 právní a správní předpisy nezbytné
k dosažení souladu s články 4, 22, 57, 61, 62, 63, 64, 66, 68 až
106, 108, 110 až 115, 117 až 119, 123 až 127, 129 až 132, 133, 136, 144 až 149,
152 až 155 a s přílohami II, III, V až XII. Neprodleně
oznámí Komisi znění těchto předpisů a poskytnou jí
srovnávací tabulku těchto ustanovení a směrnice. Aniž je dotčen
odstavec 2, použijí se tyto předpisy ode dne
31. prosince 2006. Když členské státy
přijmou tato ustanovení, zahrnou do nich odkaz na tuto směrnici nebo
k nim takový odkaz připojí při jejich úředním
zveřejnění. Kromě toho zahrnou prohlášení, že odkazy na
směrnici [směrnice] zrušené touto směrnicí ve stávajících
právních a správních předpisech se vykládají jako odkazy na tuto
směrnici. Členské státy určí způsob odkazu i formulaci
takového prohlášení. Členské státy
sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních
předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této
směrnice. 2. Členské
státy použijí nejpozději do dne 31. prosince 2007, a ne
dříve, právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu
s čl. 87 odst. 9 a článkem 105. ê 2000/12/ES
článek 66 (přizpůsobený) Článek 66 Informování
Komise Členské státy sdělí Komisi
znění hlavních ustanovení právních a správních
předpisů Ö vnitrostátních
právních předpisů Õ , které přijmou
v oblasti působnosti této směrnice. ê 2000/12/ES
článek 67 (přizpůsobený) Článek 158 1. Zrušují se
směrnice 73/183/EHS, 77/780/EHS, 89/299/EHS, 89/646/EHS, 89/647/EHS,
92/30/EHS a 92/121/EHS Ö Zrušuje se
směrnice 2004/12/ES Õ ve znění
směrnic uvedených v části A přílohy V
Ö XV Õ , aniž je
dotčena povinnost členských států týkající se lhůt k jejich jejímu
provedení do vnitrostátního práva a uplatňování, uvedených v části B
přílohy V Ö XV Õ . 2. Odkazy na zrušenéou
směrnicei se považují za odkazy na tuto směrnici v
souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI
Ö XVI Õ . ê 2000/12/ES
článek 68 (přizpůsobený) Článek 159 Vstup v platnost Tato směrnice vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství Ö Evropské
unie Õ . ê 2000/12/ES
článek 69 (přizpůsobený) Článek 160 Určení Tato směrnice je určena
členským státům. V Bruselu dne Za
Evropský parlament předseda Za
Radu předseda ê2000/12/ES PŘÍLOHA I SEZNAM
ČINNOSTÍ PODLÉHAJÍCÍCH VZÁJEMNÉMU UZNÁNÍ 1. Přijímání vkladů a jiných
splatných peněžních prostředků 2. Poskytování úvěrů včetně mimo jiné spotřebitelského
úvěru, hypotečního úvěru, faktoringu, s postihem nebo bez
postihu, financování obchodních transakcí (včetně forfaitingu)[33] 3. Finanční pronájem (finanční
leasing) 4. Služby týkající se plateb a zúčtování 5. Vydávání a správa platebních
prostředků (např. kreditních karet, cestovních šeků a
bankovních směnek) 6. Poskytování záruk a příslibů 7. Obchodování na vlastní účet nebo na
účet klienta a) s nástroji peněžního trhu
(šeky, směnky, vkladní listy atd.), b) s peněžními
prostředky v cizích měnách, c) v oblasti termínovanými termínovaných
obchodů a opcí, d) v oblasti kurzových a úrokových
obchodů, e) s převoditelnými cennými
papíry. 8. Účast na vydávání cenných papírů
a poskytování souvisejících služeb 9. Poradenství pro podniky ve věcech
kapitálové struktury, průmyslové strategie a v souvisejících otázkách a
poradenství a služby v oblasti fúzí a koupě podniků 10. Peněžní makléřství 11. Obhospodařování cenných papírů
klienta na jeho účet a související poradenství 12. Uložení a správa cenných papírů 13. Poskytování bankovních informací 14. Úschova cenností ê 2004/39/ES
článek 68 (přizpůsobený) Služby
a činnosti uvedené v oddíle A a B přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004[34]
o trzích finančních nástrojů, pokud odkazují na finanční
nástroje uvedené v oddíle C přílohy I uvedené směrnice,
podléhají vzájemnému uznávání podle této směrnice. ê2000/12/ES PŘÍLOHA II ê2000/12/ES ð nový KLASIFIKACE
PODROZVAHOVÝCH POLOŽEK Vysoké riziko –
záruky mající charakter úvěrových
substitutů, –
ð úvěrové deriváty ï –
akceptace směnek, –
indosamenty na směnkách nenesoucích jméno jiné
úvěrové instituce, –
transakce s možností zpětného postihu, –
neodvolatelné stand-by (záložní) akreditivy mající
charakter úvěrových substitutů, –
aktiva zakoupená na základě přímých
termínovaných dohod, –
forwardové termínové vklady, –
nesplacená část částečně
splacených akcií, podílů a cenných papírů, –
ðdohody o prodeji a zpětném odkupu aktiv,
jak jsou vymezeny v čl. 12 odst. 3 a 5 směrnice 86/635/EHS ï , –
jiné položky s vysokým rizikem. Střední riziko –
poskytnuté a potvrzené dokumentární akreditivy (viz
též střední/nízké riziko), –
jistoty a sliby odškodnění (včetně
nabídkové jistoty, jistoty na výkon, celní a daňové jistoty) a záruky
nemající charakter úvěrových substitutů, –
dohody o prodeji a zpětném odkupu aktiv, jak jsou vymezeny v
čl. 12 odst. 3 a 5 směrnice 86/635/EHS, –
neodvolatelné stand-by (záložní) akreditivy
nemající charakter úvěrových substitutů, –
nečerpané úvěrové přísliby (dohody o
půjčce a o koupi cenných papírů, o poskytnutí záruk nebo
úvěrových facilit) s původní dobou splatnosti delší než jeden rok, –
„note issuance facilities“ (NIF) a revolvingové
úvěrové facility (RUF), –
jiné položky se středním rizikem ð a jak je oznámeno Komisi ï Střední/nízké riziko –
dokumentární akreditivy zajištěné cenným
papírem ke zboží a jiné samolikvidující operace, –
ð nečerpané úvěrové přísliby
(dohody o půjčce a o koupi cenných papírů, o poskytnutí záruk
nebo úvěrových facilit) s původní dobou splatnosti do jednoho roku
včetně, které nelze kdykoli bezpodmínečně a bez
výpovědi zrušit nebo které neumožňují automatické zrušení z
důvodu zhoršení úvěruschopnosti dlužníka, ï –
jiné položky se středním/nízkým rizikem ð a jak je oznámeno Komisi ï . Nízké riziko: –
nevyčerpané úvěrové prostředky (dohody o
půjčce a koupi cenných papírů, o poskytnutí záruk nebo
akceptačních prostředků) s původní dobou splatnosti do
jednoho roku včetně nebo které lze kdykoli bezpodmínečně
bez výpovědi zrušit,ð nečerpané úvěrové přísliby
(dohody o půjčce a o koupi cenných papírů, o poskytnutí záruk
nebo úvěrových facilit), které lze kdykoli bezpodmínečně a bez
výpovědi zrušit nebo které umožňují automatické zrušení z důvodu
zhoršení úvěruschopnosti dlužníka. Retailové úvěrové linky lze
považovat za bezpodmínečně zrušitelné, jestliže podmínky, které se k
nim vztahují, umožňují úvěrové instituci, aby je zrušila v plném
rozsahu povoleném právními a správními předpisy na ochranu spotřebitele
a souvisejícími předpisy; ï –
jiné položky s nízkým rizikem ð a jak je oznámeno Komisi ï . Členské státy se zavazují informovat Komisi, jakmile budou
souhlasit se zařazením nové podrozvahové položky do kterékoliv poslední
odrážky v každé kategorii rizika. Takové položky budou s konečnou
platností klasifikovány na úrovni Společenství, jakmile bude dokončen
postup stanovený v článku 59. ê2000/12/ES PŘÍLOHA III ê 2000/12/ES (přizpůsobený) ð nový ZACHÁZENÍ
S PODROZVAHOVÝMI POLOŽKAMI ð DERIVÁTOVÝMI NÁSTROJI ï 1. VOLBA METODY Úvěrové instituce si mohou se souhlasem
příslušných orgánů zvolit pro měření
úvěrového rizika spojeného s kontrakty uvedenými ð určení hodnoty expozice
kontraktů uvedených ï v bodech 1 a 2 přílohy IV jednu z níže
stanovených metod Ö uvedených
v této příloze Õ . Úvěrové
instituce, jež musí dodržet čl. 6 odst. 1
Ö čl. 33
odst. 1 a 2 Õ směrnice
93/6/EHS[35],
musí použít metodu 1 uvedenou níže Ö v této
příloze Õ . Pro měření
úvěrových rizik souvisejících s kontrakty vyjmenovanými
ð určení hodnoty expozice kontraktů
uvedených ï v bodu 3 přílohy IV musí všechny úvěrové instituce
použít metodu 1 uvedenou níže Ö v této
příloze Õ . ònový Na kontrakty
obchodované na uznávaných burzách a měnové kontrakty (kromě
kontraktů týkajících se zlata) s původní dobou splatnosti nejvýše 14
kalendářních dnů se nepoužijí metody stanovené v této příloze a
přidělí se jim hodnota expozice nula. Příslušné
orgány mohou udělit výjimky z použití metod stanovených v této
příloze a přidělit hodnotu expozice nula mimoburzovním (OTC)
kontraktům zúčtovaným clearingovým střediskem, v nichž toto
středisko jedná jako právní protistrana a všichni účastníci plně
a každodenně zajišťují kolaterálem riziko, jež pro clearingové
středisko představují, takže pokrývají jak současná rizika, tak
i případná budoucí rizika. Složené
zajištění musí splňovat tyto podmínky: a) je mu
přidělena nulová riziková váha, nebo b) tvoří jej
hotovostní vklady složené u úvěrové instituce poskytující úvěr, nebo c) tvoří jej
vkladní listy nebo podobné nástroje vydané danou úvěrovou institucí a u ní
uložené. Příslušný orgán
se musí ujistit, že je vyloučeno riziko, že by se expozice clearingového
střediska nahromadily a přesáhly tržní hodnotu složeného
zajištění. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) 2. METODY Metoda 1: oceňování tržními cenami
„mark to market“ Krok a) přiřazením současné tržní hodnoty kontraktům
(mark to market) se získají běžné náklady
na náhradu současné reálné hodnoty
všech kontraktů s kladnými hodnotami. Krok b) pro získání číselné
hodnoty případné budoucí angažovanosti[36],
Ö s výjimkou
případů „floating-floating“ úvěrových
úrokových swapů v jedné
měně, kdy se vypočítávají pouze běžné náklady na náhradu současné reálné hodnoty, Õ se nominální fiktivní
částky jistiny nebo podkladové hodnoty násobí těmito
sazbami Ö uvedenými
v tabulce 1 Õ : TABULKA 1[37][38] Doba do zbytkové splatnosti[39] || Úrokové kontrakty || Měnové kontrakty a kontrakty týkající se zlata || Kontrakty týkající se kmenových akcií || Kontrakty týkající se drahých kovů, kromě zlata || Kontrakty týkající se jiných komodit než drahých kovů Jeden rok a méně || 0 % || 1 % || 6 % || 7 % || 10 % Více než rok, ale ne více než pět let || 0,5 % || 5 % || 8 % || 7 % || 12 % Více než pět let || 1,5 % || 7,5 % || 10 % || 8 % || 15 % Pro výpočet možného budoucího rizika podle
kroku b) smějí příslušné orgány až do 31. prosince 2006 povolit
úvěrovým institucím použít následující procentní sazby namísto sazeb
předepsaných v tabulce 1 za předpokladu, že tyto instituce využijí
možnosti stanovené v článku 11a směrnice 93/6/EHS pro kontrakty ve
smyslu bodu 3 písm. b) a c) přílohy IV: TABULKA 1a Doba do zbytkové splatnosti || Drahé kovy (kromě zlata) || Základní kovy || Netrvanlivé (zemědělské) produkty || Ostatní, včetně energetických produktů Jeden rok a méně || 2 % || 2,5 % || 3 % || 4 % Více než rok, ale ne více než pět let || 5 % || 4 % || 5 % || 6 % Více než pět let || 7,5 % || 8 % || 9 % || 10 % ê 2000/12/ES (přizpůsobený) Krok c) výše běžného nákladu na náhradu současná reálná hodnota a případná
budoucí angažovanost se vynásobí rizikovou vahou
stanovenou pro příslušné protistrany v článku 43 Ö tvoří
hodnotu expozice Õ . ê 2000/12/ES (přizpůsobený) Metoda 2: přístup „původní
angažovanost“ Krok a) nominální fiktivní
částka jistiny každého nástroje se
násobí těmito sazbami Ö uvedenými
v tabulce 2 Õ : TABULKA 2 Původní doba splatnosti[40] || Úrokové kontrakty || Měnové kontrakty a kontrakty týkající se zlata Jeden rok nebo méně || 0,5 % || 2 % Více než rok, ale ne více než dva roky || 1 % || 5 % Za každý další rok || 1 % || 3 % ê 2000/12/ES (přizpůsobený) ð nový Krok b) takto vypočítaná
původní angažovanost se
vynásobí rizikovou vahou stanovenou pro příslušné protistrany v
článku 43 ð tvoří hodnotu expozice ï . Pro metody 1 a 2 se musí příslušné orgány
ujistit, že nominální fiktivní hodnota, ke které se má
přihlížet, je vhodným měřítkem rizika obsaženého v kontraktu.
Jestliže například kontrakt stanoví multiplikaci peněžních toků,
musí být nominální částka upravena, aby byly vzaty v úvahu účinky
multiplikace na strukturu rizika tohoto kontraktu. ê 2000/12/ES (přizpůsobený) 3. SMLOUVY O NOVACI A DOHODY O
ZAPOČTENÍ (SMLUVNÍ NETTING) a) Druhy novace a započtení, které
mohou příslušné orgány uznat Pro účely tohoto Ö oddílu Õ bodu se „protistranou“ rozumí každý subjekt
(včetně fyzických osob), který je oprávněn uzavřít smlouvu
o novaci nebo dohodu o započtení. Příslušné orgány mohou uznat za faktor
snižující riziko následující druhy smluv o novaci a dohod o započtení: i) dvoustranné smlouvy o novaci mezi
úvěrovou institucí a její protistranou, podle níž se vzájemné pohledávky a
závazky automaticky slučují tím způsobem, že se při každé novaci
stanoví jediná čistá částka a tím vytvoří právně závazná,
jediná nová smlouva, která ruší smlouvy předešlé; ii) jiné dvoustranné dohody o
započtení mezi úvěrovou institucí a její protistranou. b) Podmínky uznání Příslušné orgány mohou uznat smlouvy o
novaci nebo dohody o započtení za faktor snižující riziko pouze za
těchto podmínek: i) úvěrová instituce musí mít
smlouvu o novaci nebo dohodu o započtení se svou protistranou, která
vytváří jediný právní závazek pokrývající všechny zahrnuté operace tak, že
kdyby protistrana neplnila své závazky z důvodu platební neschopnosti,
konkursu, likvidace nebo z jiné podobné příčiny, vznikl by
úvěrové instituci nárok na výplatu nebo povinnost uhrazení pouze pro
čisté částky kladných a záporných hodnot zahrnutých jednotlivých
operací, oceněných metodou „mark to market“; ii) úvěrová instituce musí dát
příslušným orgánům k dispozici písemné a odůvodněné právní
posudky prokazující, že v případě právního řízení by
příslušné soudy nebo správní orgány rozhodly v případech uvedených v
bodě i), že se pohledávky a závazky úvěrové instituce omezují pouze
na čistou částku, jak je vymezena v bodě i), podle: –
práva území, na kterém má protistrana sídlo, a
jde-li o zahraniční pobočku podniku, též podle práva území, na kterém
se nachází tato pobočka, –
práva, kterým se řídí jednotlivé zahrnuté
operace, a –
práva, kterým se řídí smlouvy nebo dohody
potřebné k provedení smlouvy o novaci nebo dohody o započtení; iii) úvěrová instituce musí mít
stanoveny postupy zajišťující, že právní platnost její smlouvy o novaci
nebo dohody o započtení je sledována z hlediska možných změn
příslušných právních předpisů. Příslušné orgány musí být
přesvědčeny, případně po konzultaci s jinými
dotčenými příslušnými orgány, že smlouva o novaci nebo dohoda o
započtení je platná podle každého příslušného práva. Není-li
některý příslušný orgán v tomto směru přesvědčen,
nebude smlouva o novaci nebo dohoda o započtení uznána za faktor snižující
riziko pro kteroukoliv z protistran. Příslušné orgány mohou přijmout
odůvodněné právní posudky vypracované podle druhů smluv o novaci
nebo dohod o započtení. Za faktor snižující riziko nelze uznat smlouvu
obsahující ustanovení, jež umožňuje protistraně, u níž nedošlo k
platebnímu selhání, provádět pouze částečné nebo žádné platby do
konkursní podstaty protistrany, a to i v případech, kdy je strana v
platební neschopnosti čistým věřitelem (doložka o odstoupení). Příslušné orgány mohou uznat za faktor
snižující riziko dohody o započtení vztahující se buď na měnové
kontrakty s původní splatností nevýše 14 kalendářních dnů, nebo
na prodané opce, nebo na obdobné podrozvahové položky, na které se nevztahuje
tato příloha, neboť nesou pouze zanedbatelné nebo žádné úvěrové
riziko. Jestliže v závislosti na kladné nebo záporné tržní hodnotě
těchto kontraktů, jejich zahrnutí do jiné dohody o započtení
může mít za následek zvýšení nebo snížení kapitálových požadavků,
musí příslušné orgány zavázat úvěrové instituce, aby používaly
konzistentně stejný postup. c) Účinky uznání i) Smlouvy o novaci Oceňovány jsou jednotlivé čisté
hodnoty stanovené smlouvami o novaci a nikoliv dotyčné hrubé hodnoty.
Při použití metody 1 lze tudíž obdržet, s přihlédnutím ke
smlouvě o novaci –
při kroku a): běžné náklady na náhradu současné reálné hodnoty a –
při kroku b): nominální fiktivní
hodnoty jistiny nebo podkladové hodnoty. Při použití metody 2 lze v kroku a)
vypočítat nominální hodnotu jistiny s přihlédnutím ke smlouvě o
novaci; je nutno použít sazby z tabulky 2. ii) Jiné dohody o započtení Při použití metody 1: –
v kroku a) mohou být současné náklady na náhradu reálné hodnoty pro kontrakty zahrnuté do dohody
o započtení získány pomocí současných hypotetických čistých nákladů na náhradu reálných hodnot vyplývajících z dohody; pokud
započtení vede k čistému závazku úvěrové instituce, která
provádí výpočet čistých nákladů
na náhradu reálných hodnot,
považují se současné náklady na náhradu
reálné hodnoty za rovny 0, –
v kroku b) může být číselná hodnota možné
budoucí angažovanosti pro všechny kontrakty zahrnuté v dohodě o
započtení snížena podle následující rovnice: PCEred = 0,4 * PCEgross + 0,6 * NGR * PCEgross kde: — || PCEred || = || snížená hodnota možné budoucí angažovanosti u všech kontraktů s danou protistranou zahrnutých do právně platné dvoustranné dohody o započtení, — || PCEgross || = || úhrn hodnot možné budoucí angažovanosti u všech kontraktů s danou protistranou, které jsou zahrnuty do právně platné dvoustranné dohody o započtení a vypočteny vynásobením nominálních fiktivních hodnot jejich jistin procentními sazbami stanovenými v tabulce 1, — || NGR || = || „poměr čistý/hrubý“: dle uvážení příslušných orgánů: i) buď samostatný výpočet: podíl čistých nákladů na náhradu reálných hodnot pro všechny kontrakty zahrnuté do právně platné dvoustranné dohody o započtení s danou protistranou (čitatel) a hrubých nákladů na náhradu reálných hodnot pro všechny kontrakty zahrnuté do právně platné dvoustranné dohody o započtení s touto protistranou (jmenovatel), ii) nebo agregovaný výpočet: podíl součtu čistých nákladů na náhradu reálných hodnot vypočtených na dvoustranném základě pro všechny protistrany, přičemž se vezmou v úvahu kontrakty zahrnuté do právně platných dvoustranných dohod o započtení (čitatel), a hrubé náklady na náhradu reálné hodnoty pro všechny kontrakty zahrnuté do právně platných dvoustranných dohod o započtení (jmenovatel). Jestliže členské státy povolí úvěrovým institucím volbu metod, musí se zvolená metoda používat systematicky. Pro výpočet možné budoucí angažovanosti
podle výše uvedeného vzorce mohou být dokonale si odpovídající kontrakty
zahrnuté do dohody o započtení považovány za jediný kontrakt, jehož nominální fiktivní
hodnota jistiny se rovná čistým příjmům. Dokonale si
odpovídající kontrakty jsou termínové (forward) měnové kontrakty nebo podobné
kontrakty, ve kterých se nominální hodnota jistiny rovná peněžním
tokům, jestliže splatnost peněžních toků připadá na stejné
datum a je zcela nebo zčásti ve stejné měně. Při použití metody 2, v kroku a) –
lze dokonale si odpovídající kontrakty zahrnuté do
dohody o započtení považovat za jediný kontrakt, jehož nominální fiktivní
hodnota jistiny se rovná čistým příjmům; nominální fiktivní
hodnota jistiny se vynásobí procentní sazbou uvedenou v tabulce 2, –
pro všechny ostatní kontrakty zahrnuté do dohody o započtení
lze snížit dané sazby, jak je uvedeno v tabulce 3: TABULKA 3 Původní doba splatnosti [41] || Úrokové kontrakty || Měnové kontrakty Jeden rok nebo méně || 0,35 % || 1,50 % Více než rok, ale ne více než dva roky || 0,75 % || 3,75 % Za každý další rok || 0,75 % || 2,25 % ê2000/12/ES PŘÍLOHA IV ê2000/12/ES (přizpůsobený) ðnový TYPY
PODROZVAHOVÝCH POLOŽEK ð DERIVÁTŮ ï ê 2000/12/ES (přizpůsobený) 1. Úrokové kontrakty a) swapy úrokových sazeb v jedné
měně; b) bázové swapy; c) dohody o forwardové úrokové
míře (FRA); d) úrokové futures; e) zakoupené úrokové opce; f) jiné obdobné kontrakty. 2. Měnové kontrakty a kontrakty týkající
se zlata: a) swapy úrokových sazeb v jedné
měně; b) forwardové měnové kontrakty; c) měnové futures, d) zakoupené měnové opce; e) jiné obdobné kontrakty. f) kontrakty týkající se zlata obdobné
povahy jako v písm. a) až e). 3. Kontrakty obdobné jako v bodech 1 písm. a)
až e) a 2 písm. a) až d), týkající se jiných referenčních položek nebo
indexů týkající se: a) kmenových akcií; b) drahých kovů kromě zlata; c) jiných komodit než drahých
kovů; d) jiné obdobné kontrakty. Krok b): pro získání číselné hodnoty případné
budoucí angažovanosti[42]
se nominální částky jistiny nebo podkladové hodnoty násobí těmito
sazbami: é ònový PŘÍLOHY
V AŽ XII [OMISSIS] ònový PŘÍLOHA
XIII ČÁST A ZRUŠENÉ
SMĚRNICE A SMĚRNICE JE POZMĚŇUJÍCÍ (uvedené v
článku 158) Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o
přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2000/28/ES ze dne 18. září 2000, kterou se
mění směrnice 2000/12/ES o přístupu k činnosti
úvěrových institucí a o jejím výkonu Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 20002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o
doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a
investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně
směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a
93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES pouze čl. 29 bod 1
písm. a) a b), čl. 29 bod 2, čl. 29 bod 4 písm. a) a b), čl. 29
bod 5, čl. 29 bod 6, čl. 29 bod 7 písm. a) a b), čl. 29 bod 8,
čl. 29 bod 9, čl. 29 bod 10, čl. 29 bod 11 Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích
finančních nástrojů, kterou se mění směrnice Rady
85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES a
zrušuje směrnice Rady 93/22/EHS. pouze článek 68 Směrnice Komise
2004/69/ES ze dne 27. dubna 2004, kterou se mění směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2000/12/ES, pokud jde o definici „mezinárodních rozvojových
bank“ (Text s významem pro EHP) Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004, kterou se
mění směrnice Rady 73/239/EHS, 85/611/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS,
93/6/EHS a 94/19/ES a směrnice 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES,
2002/83/ES a 2002/87/ES s cílem vytvořit novou organizační strukturu
Výboru pro finanční služby. pouze článek 3 NEZRUŠENÉ
ZMĚNY Akt o přistoupení
z roku 2003 ČÁST B LHŮTY K
PROVEDENÍ (uvedené v
článku 158) Směrnice || || Má být provedena do Směrnice 2000/12/ES || || ----- Směrnice 2000/28/ES || || 27. 4. 2002 Směrnice 2002/87/ES || || 11. 8. 2004 Směrnice 2004/39/ES || || Dosud nestanoveno Směrnice 2004/69/ES || || 30. 6. 2004 Směrnice 2004/10/ES || || Dosud nestanoveno PŘÍLOHA
XIV SROVNÁVACÍ TABULKA Tato směrnice || Směrnice 2000/12/ES || Směrnice 2000/28/ES || Směrnice 2001/87/ES || Směrnice 2004/69/ES || Směrnice 2004/10/ES Článek 1 || Čl. 2 odst. 1 a 2 || || || || Čl. 2 první pododstavec || Čl. 2 odst. 3 Akt o přistoupení || || || || Čl. 2 druhý pododstavec || Čl. 2 odst. 4 || || || || Článek 3 || Čl. 2 odst. 5 a 6 || || || || Čl. 3 odst. 1 poslední věta || || || || || Čl. 3 bod 2 Čl. 4 odst. 1 bod 1 || Čl. 1 bod 1 || || || || Čl. 4 odst. 1 body 2 až 5 || || Čl. 1 odst. 2 až 5 || || || Čl. 4 odst. 1 body 7 až 9 || || Čl. 1 odst. 6 až 8 || || || Čl. 4 odst. 1 bod 10 || || || Čl. 29 bod 1 písm. a) || || Čl. 4 odst. 1 body 11 až 14 || Čl. 1 body 10, 12 a 13 || || || || Čl. 4 odst. 1 body 21 a 22 || || || Čl. 29 bod 1 písm. b) || || Čl. 4 odst. 1 bod 23 || Čl. 1 bod 23 || || || || Ćl. 4 odst. 1 body 45 až 47 || Čl. 1 odst. 25 až 27 || || || || Čl. 4 odst. 2 || Čl. 1 bod 1 druhý pododstavec || || || || Článek 5 || Článek 3 || || || || Článek 6 || Článek 4 || || || || Článek 7 || Článek 8 || || || || Článek 8 || Článek 9 || || || || Čl. 9 odst. 1 || Čl. 5 odst. 1 a čl. 1 odst. 11 || || || || Čl. 9 odst. 2 || Čl. 5 odst. 2 || || || || Článek 10 || Čl. 5 odst. 3 až 7 || || || || Článek 11 || Článek 6 || || || || Článek 12 || Článek 7 || || || || Článek 13 || Článek 10 || || || || Článek 14 || Článek 11 || || || || Čl. 15 odst. 1 || Článek 12 || || || || Čl. 15 odst. 2 a 3 || || || Čl. 29 bod 2 || || Článek 16 || Článek 13 || || || || Článek 17 || Článek 14 || || || || Článek 18 || Článek 15 || || || || Čl. 19 odst. 1 || Čl. 16 odst. 1 || || || || Čl. 19 odst. 2 || || || Čl. 29 bod 3 || || Článek 20 || Čl. 16 odst. 3 || || || || Článek 21 || Čl. 16 odst. 4 až 6 || || || || Článek 22 || Článek 17 || || || || Článek 23 || Článek 18 || || || || Čl. 24 odst. 1 || Čl. 19 první až třetí pododstavec || || || || Čl. 24 odst. 2 || Čl. 19 šestý pododstavec || || || || Čl. 24 odst. 3 || Čl. 19 čtvrtý pododstavec || || || || Čl. 25 odst. 1 až 3 || Čl. 20 odst. 1 a 2 a odst. 3 první a druhý pododstavec || || || || Čl. 25 odst. 3 || Čl. 19 pátý pododstavec || || || || Čl. 25 odst. 4 || Čl. 20 odst. 3 třetí pododstavec || || || || Článek 26 || Čl. 20 odst. 4 až 7 || || || || Článek 27 || Čl. 1 bod 3 poslední věta || || || || Článek 28 || Článek 21 || || || || Článek 29 || Článek 22 || || || || Článek 30 || Čl. 22 odst. 2 až 4 || || || || Článek 31 || Čl. 22 odst. 5 || || || || Článek 32 || Čl. 22 odst. 6 || || || || Článek 33 || Čl. 22 odst. 7 || || || || Článek 34 || Čl. 22 odst. 8 || || || || Článek 35 || Čl. 22 odst. 9 || || || || Článek 36 || Čl. 22 odst. 10 || || || || Článek 37 || Čl. 22 odst. 11 || || || || Článek 38 || Článek 24 || || || || Čl. 39 odst. 1 a 2 || Článek 25 || || || || Čl. 39 odst. 2 || || || || || Čl. 3 bod 8 Článek 40 || Článek 26 || || || || Článek 41 || Článek 27 || || || || Článek 42 || Článek 28 || || || || Článek 43 || Článek 29 || || || || Článek 44 || Čl. 30 odst. 1 až 3 || || || || Článek 45 || Čl. 30 odst. 4 || || || || Článek 46 || Čl. 30 odst. 3 || || || || Článek 47 || Čl. 30 odst. 5 || || || || Článek 48 || Čl. 30 odst. 6 a 7 || || || || Článek 49 || Čl. 30 odst. 8 || || || || Článek 50 || Čl. 30 odst. 9 první a druhý pododstavec || || || || Článek 51 || Čl. 30 odst. 9 třetí pododstavec || || || || Článek 52 || Čl. 30 odst. 10 || || || || Článek 53 || Článek 31 || || || || Článek 54 || Článek 32 || || || || Článek 55 || Článek 33 || || || || Článek 56 || Čl. 34 odst. 1 || || || || Článek 57 || Čl. 34 odst. 2 první pododstavec Čl. 34 odst. 1 poslední věta || || Čl. 29 bod 4 písm. a) || || Článek 58 || || || Ćl. 29 bod 4 písm. b) || || Článek 59 || || || Čl. 29 bod 4 písm. b) || || Článek 60 || || || Čl. 24 bod 9 písm. b) || || Článek 61 || Čl. 34 odst. 3 a 4 || || || || Článek 63 || Článek 35 || || || || Článek 64 || Článek 36 || || || || Článek 65 || Článek 37 || || || || Čl. 66 odst. 1 a 2 || Čl. 38 odst. 1 a 2 || || || || Článek 67 || Článek 39 || || || || Článek 73 || Čl. 52 odst. 3 || || || || Článek 106 || Čl. 1 bod 24 || || || || Článek 107 || Čl. 1 bod 1 třetí pododstavec || || || || Článek 108 || Čl. 48 odst. 1 || || || || Článek 109 || Čl. 48 odst. 4 první pododstavec || || || || Článek 110 || Čl. 48 odst. 2 a 3 a odst. 4 druhý pododstavec || || || || Článek 111 || Čl. 49 odst. 1 až 5 || || || || Čl. 113 odst. 1 až 3 || Čl. 49 odst. 4, 6 a 7 || || || || Čl. 115 odst. 1 a 2 || Čl. 49 odst. 8 a 9 || || || || Článek 116 || Čl. 49 odst. 10 || || || || Článek 117 || Čl. 49 odst. 11 || || || || Článek 118 || Článek 50 || || || || Článek 120 || Čl. 51 odst. 1, 2 a 5 || || || || Článek 121 || Čl. 51 odst. 4 || || || || Čl. 122 odst. 1 a 2 || Čl. 51 odst. 6 || || Čl. 29 bod 5 || || Článek 125 || Čl. 53 odst. 1 a 2 || || || || Článek 126 || Čl. 53 odst. 3 || || || || Článek 128 || Čl. 53 odst. 5 || || || || Čl. 133 odst. 1 || Čl. 54 odst. 1 || || Čl. 29 bod 7 písm. a) || || Čl. 133 odst. 2 a 3 || Čl. 54 odst. 2 a 3 || || || || Čl. 134 odst. 1 || Čl. 54 odst. 4 první pododstavec || || || || Čl. 134 odst. 2 || Čl. 54 odst. 4 druhý pododstavec || || || || Článek 135 || || || Čl. 29 bod 8 || || Článek 137 || Čl. 55 odst. 1 a 2 || || || || Článek 138 || || || Čl. 29 bod 9 || || Článek 139 || Čl. 56 odst. 1 až 3 || || || || Článek 140 || Čl. 56 odst. 4 až 6 || || || || Článek 141 || Čl. 56 odst. 7 || || Čl. 29 bod 10 || || Článek 142 || Čl. 56 odst. 8 || || || || Článek 143 || || || Čl. 29 bod 11 || || Čl. 3 bod 10 Článek 150 || Čl. 60 odst. 1 || || || || Článek 151 || Čl. 60 odst. 2 || || || || Čl. 3 bod 10 Článek 158 || Článek 67 || || || || Článek 159 || Článek 68 || || || || Článek 160 || Článek 69 || || || || Příloha I || Příloha I || || || || Příloha I poslední věta || || || || Článek 68 || Příloha II || Příloha II || || || || Příloha III || Příloha III || || || || Příloha IV || Příloha IV || || || || [1] Basilejský výbor pro bankovní dohled byl zřízen
guvernéry centrálních bank skupiny zemí G 10. Skládá se ze zástupců
orgánů odpovědných za obezřetnostní dohled nad bankami
z Belgie, Kanady, Francie, Německa, Itálie, Japonska, Lucemburska,
Nizozemska, Španělska, Švédska, Švýcarska, Spojeného království a
Spojených států amerických. Evropská komise, spolu s Evropskou centrální
bankou, se účastní jako pozorovatel. [2] Přestože byla dohoda v roce 1988 formálně
uzavřena orgány skupiny industrializovaných zemí G 10 za účelem
použití pro banky s mezinárodní působnosti, začala se po celém
světě používat na banky všech velikostí a úrovní komplexnosti. [3] Úř. věst. S167, 29.8.2002. [4] K dispozici na internetových stránkách Komise - http://europa.eu.int/comm/internal_market/regcapital/index_en.htm [5] Úř. věst. C 157,
25.5.1998, s. 13 Ö […] Õ . [6] Stanovisko Evropského parlamentu předložené ze dne 18. ledna
2000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) Ö […] Õ a rozhodnutí Rady ze
dne 13. března 2000 (dosud
nezveřejněné v Úředním věstníku) Ö […] Õ . [7] Úř.věst. L 126,
26.5.2000, s.1, ve znění aktu o přistoupení z roku 2003 [8] Úř.věst. L 126,
26.5.2000, s.1, ve znění aktu o přistoupení z roku 2003 [9] Úř.věst. L 126,
26.5.2000, s.1, ve znění aktu o přistoupení z roku 2003 [10] Úř.věst. L 126, 26.5.2000,
s.1, ve znění aktu o přistoupení z roku 2003 [11] Úř.věst. L 126, 26.5.2000,
s.1, ve znění aktu o přistoupení z roku 2003 [12] Úř.věst. L 126, 26.5.2000,
s.1, ve znění aktu o přistoupení z roku 2003 [13] Úř.věst. L 126, 26.5.2000,
s.1, ve znění aktu o přistoupení z roku 2003 [14] Úř. věst. L 126, 26.5.2000, s.1, směrnice
naposledy pozměněná směrnicí 2004/xx/ES (Úř. věst. L,
[…]). [15] Úř. věst. L 3, 7.1.2004, s.
28. [16] Úř. věst. L 372,
31.12.1986, s. 1. [17] Úř. věst. L 193, 18.7.1983,
s. 1. Směrnice naposledy
pozměněná směrnicí Ö 2003/51/ES
(Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16). Õ [18] Úř. věst. L 243, 11.9.2002, s. 1. [19] Ö Úř.
věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. Õ [20] Úř. věst. L 275, 27.10.2000, s. 39. [21] Úř. věst. L 141,
11.6.1993, s. 1. [22] Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11. [23] Úř. věst. L 35, 11.2.2003, s.1. [24] Směrnice Rady 88/627/EHS ze dne
12. prosince 1988 o zveřejňování informací o nabytí nebo o
pozbytí podstatného podílu v kotované společnosti (Úř. věst.
L 348, 17.12.1988, s. 62.). [25] Úř. věst. L 184, 6.7.2001, s. 1. [26] Úř. věst. L 126, 12.5.1984, s. 20. [27] Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11. Směrnice
naposledy pozměněná směrnicí 1999/60/ES (Úř. věst. L
62, 26.6.1999, s. 65). [28] Úř. věst. L 375, 31.12.1985, s. 3. Směrnice
naposledy pozměněná směrnicí 95/26/ES (Úř. věst. L
168, 18.7.1995, s. 7). [29] Ö Úř.
věst. L 228, 16.8.1973, s. 3. Õ [30] Ö Úř.
věst. L 63, 13.3.1979, s. 1. Õ [31] Úř. věst. L 330, 5.12.1998,
s. 1. [32] Směrnice
Rady 93/22/EHS ze dne 10. března 1993 o investičních službách v
oblasti cenných papírů (Úř. věst. L 141, 11.6.1993, s. 27).
Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 97/9/ES (Úř.
věst. L 84, 26.03.1997, s. 22). [33] Zahrnuje mimo jiné:
spotřebitelský úvěr, hypoteční úvěr, faktoring,
s postihem nebo bez postihu, financování obchodních transakcí
(včetně forfaitingu). [34] Úř. věst. L 145,
30.4.2004, s. 1. [35] Směrnice Rady 93/6/EHS ze dne
15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních
společností a úvěrových institucí (Úř. věst. L 141,
11.6.1993, s. 1). Směrnice ve znění směrnice 98/33/ES (Úř.
věst. L 204, 21.7.1998, s. 29). [36] S výjimkou případu
„floating-floating“ úrokových swapů v jedné měně, kdy se
vypočítávají pouze běžné náklady na náhradu. [37] Kontrakty nespadající do jedné z pěti kategorií
uvedených v této tabulce se považují za kontrakty týkající se jiných komodit
než vzácných kovů. [38] Pro kontrakty s vícenásobnými výměnami jistiny musí
být procentní sazba vynásobena počtem zbývajících plateb, které mají být
podle kontraktu ještě provedeny. [39] Pro kontrakty strukturované tak, aby vyrovnávaly riziko
přetrvávající po určitých dnech plateb, a v případech, kdy
jsou termíny znovu stanoveny tak, aby tržní hodnota kontraktu k těmto
specifickým datům byla nulová, se zbytková splatnost rovná době do
následujícího data stanovení termínu. V případě úrokových
kontraktů, které splňují tato kritéria a mají do splatnosti více než
jeden rok, je procentní hodnota nejméně 0,5 %. [40] V případě úrokových kontraktů mohou úvěrové
instice se souhlasem příslušných orgánů zvolit buď původní
dobu splatnosti, nebo dobu do zbytkové splatnosti. [41] V případě úrokových kontraktů mohou
úvěrové instituce se souhlasem příslušných orgánů zvolit
buď původní dobu splatnosti, nebo dobu do zbytkové splatnosti. [42] S výjimkou případů
„floating-floating“ úrokových swapů v jedné měně, kdy se
vypočítávají pouze běžné náklady na náhradu. CS || KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ V Bruselu dne 14. 7. 2004 KOM(2004) 486 v konečném
znění 2004/0155 (COD)
2004/0159 (COD)
Svazek II Návrh SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY, kterými se přepracovává směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o
přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a
směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové
přiměřenosti investičních podniků a úvěrových
institucí. (předložený Komisí)
{SEC(2004) 921} ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 2004/0159 (COD) Návrh SMĚRNICE RADY Ö EVROPSKÉHO
PARLAMENTU A RADY Õ o kapitálové přiměřenosti
investičních podniků a úvěrových institucí (přepracování) Ö EVROPSKÝ
PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, Õ s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na
čl. 57 Ö 47 Õ odst. 2 první a třetí větu této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[1], ve spolupráci s Evropským parlamentem[2], s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[3], Ös ohledem na
stanovisko Výboru regionů[4], Õ Ö v souladu s
postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[5], Õ vzhledem k
těmto důvodům: ò nový (1)
Směrnice Rady
93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti
investičních společností a úvěrových institucí[6] byla
několikrát podstatně změněna. Protože je třeba
učinit další změny, měla by být v zájmu jasnosti
přepracována. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 1 (přizpůsobený) (2)
Vzhledem k
tomu, že hlavním Ö Jedním z Õ cílů směrnice Rady
93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o
investičních službách v oblasti cenných papírů [7]
Ö Evropského
parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích
finančních nástrojů, kterou se mění směrnice Rady
85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice 2000/12/ES ze dne 20. března
2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu[8] a zrušuje směrnice
Rady 93/22/EHS[9]
Õ je umožnit
investičním podnikům povoleným příslušnými orgány v jejich
domovských členských státech a kontrolovaným těmito orgány, aby
zřizovaly své pobočky a volně poskytovaly služby v jiných
členských státech;. že uUvedená směrnice v souladu s tím
koordinuje právní předpisy, jimiž se řídí povolování a vykonávání
činnosti investičních podniků;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 2 (přizpůsobený) (3)
vzhledem k tomu, že vVýše uvedená
směrnice však nestanoví společné normy pro kapitál investičních
podniků, ani nestanoví Ö výši Õ částky počátečního kapitálu pro tyto
podniky; že Ö nestanoví
ani Õ nestanoví společný rámec pro Ö sledování Õ kontrolu rizik, jimž jsou tyto podniky vystaveny;. že v několika svých ustanoveních odkazuje na další
iniciativu Společenství, jejímž cílem by bylo přijetí koordinovaných
opatření právě v těchto oblastech; ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 3 (přizpůsobený) (4)
vzhledem k tomu, že
přijatý postup má za cíl Ö Je vhodné Õ učinit pouze
základní harmonizaci, jak je to nezbytné a dostačující k zajištění
vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu.; že přijetí Ö S cílem
dosáhnout vzájemného uznávání v rámci vnitřního finančního trhu by
měla být stanovena Õ opatření pro
koordinaci definice kapitálu investičních podniků, stanovení výše
jejich počátečního kapitálu a stanovení společného rámce pro
sledování rizik, jimž jsou investiční podniky vystaveny, jsou základními aspekty harmonizace nezbytnými pro dosažení
vzájemného uznávání v rámci vnitřního finančního trhu;. ò nový (5)
Protože cíle navrhované
akce nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských
států, a proto, z důvodu rozsahu a účinků akce, jej
může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může
Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou
subsidiarity, jak je stanovena v článku 5 Smlouvy. V souladu se
zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, se tato
směrnice omezí na minimum požadované pro dosažení uvedených cílů a
nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro uvedený účel. ê93/6/EHS bod
odůvodnění 4 (přizpůsobený) (6)
vzhledem k tomu, že jJe vhodné
stanovit různou výši počátečního kapitálu podle rozsahu
činností, které jsou investiční podniky oprávněny provádět;. ê93/6/EHS bod
odůvodnění 5 (přizpůsobený) (7)
vzhledem k tomu, že sStávajícím
investičním podnikům by za určitých podmínek mělo být
povoleno pokračovat v činnosti i tehdy, jestliže nesplňují
minimální výši počátečního kapitálu stanovenou pro nové Ö investiční Õ podniky;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 6 (přizpůsobený) (8)
vzhledem k
tomu, že čČlenské státy mohou Ö by
měly Õ také Ö být
schopny Õ stanovit
přísnější předpisy, než je tato směrnice;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 7 (přizpůsobený) vzhledem k tomu, že tato
směrnice tvoří součást širšího mezinárodního úsilí o sblížení
platných předpisů týkajících se dohledu nad investičními podniky
a úvěrovými institucemi (dále jen «instituce»); ò nový (9)
Hladké fungování
vnitřního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou
spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních
postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských
států. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 8 (přizpůsobený) vzhledem k tomu, že
společné základní normy pro kapitál institucí jsou klíčovým prvkem na
vnitřním trhu v odvětví investičních služeb, protože kapitál
slouží k zajištění kontinuity institucí a k ochraně investorů; ò nový (10)
Protože investiční
podniky čelí, pokud jde o obchody zahrnuté v obchodním portfoliu, stejným
rizikům jako úvěrové instituce, je vhodné, aby se související
ustanovení směrnice 2000/12/ES použila rovnocenným způsobem i na
investiční podniky. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 9 (přizpůsobený) ð nový (11)
vzhledem k tomu, že na
společném finančním trhu si instituce, ať už jde o ð Kapitál ï investičních podniků nebo úvěrových institucí ð (dále jen „instituce“) může
sloužit k absorpci ztrát, jež nejsou kryty dostatečnými zisky, aby se
zajistila kontinuita institucí a ochránili investoři. Kapitál také slouží
příslušným orgánům jako důležité kritérium, zvláště pro
hodnocení platební schopnosti institucí a pro jiné obezřetnostní
účely. Instituce si navíc na vnitřním trhu ï navzájem přímo konkurují ð , ať již jde o investiční
podniky nebo úvěrové instituce ï. ð Proto je vhodné stanovit společné
základní normy pro kapitál, aby se posílil finanční systém
Společenství a zamezilo se narušením hospodářské soutěže. ï ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 10 (přizpůsobený) vzhledem k tomu, že je
proto žádoucí dosáhnout rovnosti v zacházení s úvěrovými institucemi a
investičními podniky; ò nový (12)
Za tímto účelem je
vhodné, aby definice kapitálu stanovená ve směrnici 2000/12/ES sloužila
jako základ a aby byla stanovena doplňková zvláštní pravidla, která berou
ohled na různý rozsah kapitálových požadavků souvisejících s tržním
rizikem. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 11 (přizpůsobený) (13)
vzhledem k tomu, že pPokud jde o
úvěrové instituce, jsou Ö byly Õ již společné
normy pro dohled nad Ö různými
druhy Õ úvěrovými riziky a
jejich kontrolu stanoveny ve směrnici Rady
89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové
přiměřenosti úvěrových institucí[10]
Ö směrnicí
2000/12/ES Õ;. ò nový (14)
V tomto směru by
měla být ustanovení týkající se minimálních kapitálových požadavků
posuzována společně s dalšími zvláštními nástroji, jež rovněž
harmonizují základní metody dohledu nad institucemi. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 12 (přizpůsobený) (15)
vzhledem k tomu, že jJe nezbytné
vytvořit společné normy pro tržní rizika, jimž jsou vystaveny
úvěrové instituce, a poskytnout doplňující rámec pro dohled nad
těmito riziky, zejména pak pro dohled nad tržními riziky, a ještě
více nad riziky pozic, riziky Ö protistrany/vypořádacími
riziky Õ úhrady a dodání od druhé smluvní strany
a devizovými riziky;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 13 (přizpůsobený) (16)
vzhledem k tomu, že jJe nezbytné zavést Ö stanovit Õ koncept „obchodního
portfolia“ obsahujícího pozice v cenných papírech a jiných finančních
nástrojích, které jsou drženy k obchodním účelům a jsou vystaveny
zejména tržním rizikům a rizikům vztahujícím se na určité
finanční služby poskytované zákazníkům;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 14 (přizpůsobený) (17)
vzhledem k tomu, že je
žádoucí, aby Ö S ohledem na
snížení administrativní zátěže Õ institucí se
zanedbatelným rozsahem obchodního portfolia, a to jak absolutně, tak
relativně, by Ö tyto
instituce Õ mohly spíše používat
směrnici 89/647/EHS Ö [2000/12/ES] Õ než požadavky
stanovené v přílohách I a II k této směrnici;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 15 (přizpůsobený) (18)
vzhledem k tomu, že je důležité pPři
sledování Ö vypořádacího
rizika a Õ rizika úhrady a dodání je důležité zohledňovat existenci
systémů poskytujících přiměřenou ochranu, která Ö a tím
omezujících Õ toto rizikoomezuje;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 16 (přizpůsobený) (19)
vzhledem k tomu, že iInstituce Ö by Õ v každém
případě musí Ö měly Õ vyhovět této
směrnici, pokud jde o krytí devizových rizik u jejich celkových
obchodů; Ö . Õ že by však mMěly
by však být stanoveny nižší kapitálové
požadavky pro pozice v měnách, které jsou v úzkém vzájemném vztahu,
ať už potvrzeném statisticky nebo vyplývajícím ze závazných mezivládních
dohod, zejména se zřetelem k vytvoření evropské
měnové unie;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 17 (přizpůsobený) (20)
vzhledem k tomu, že sSkutečnost,
že ve všech institucích existují vnitřní
systémy pro sledování a kontrolu úrokových rizik u všech jejich
obchodů Ö institucí Õ, je obzvláště
důležitý způsob minimalizace těchto rizik;
Ö . Õ že pProto musí mít o Ö by na Õ tyto systémy Ö měly
dohlédnout Õ příslušné
orgány přehled;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 18 (přizpůsobený) (21)
vzhledem k tomu, že
cílem směrnice Rady 92/121/EHS ze dne 1. prosince 1992 o sledování a
kontrole velké angažovanosti úvěrových institucí[11] Ö Protože směrnice
[2000/12/ES] Õ není stanovení Ö nestanoví Õ společná
pravidla pro sledování Ö a kontrolu
velké Õ úvěrové angažovanosti u činností, které jsou v
první řadě vystaveny tržním rizikům Ö , je vhodné
stanovit taková pravidla Õ ; že výše uvedená směrnice
odkazuje na další iniciativu Společenství s cílem přijmout
potřebnou koordinaci metod v této oblasti;. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 19 (přizpůsobený) vzhledem k tomu, že je
nezbytné přijmout společná pravidla pro sledování a kontrolu velké
úvěrové angažovanosti, které jsou investiční podniky vystaveny; ò nový (22)
Operační riziko je
významným rizikem, kterému jsou instituce vystaveny a které je třeba krýt
kapitálem. Je důležité zohlednit rozmanitost institucí v EU poskytnutím
alternativních přístupů. ê 93/6/EHS body
odůvodnění 20 až 22 (přizpůsobený) vzhledem k tomu, že
kapitál úvěrových institucí již byl definován ve směrnici Rady
89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o vlastním kapitálu úvěrových institucí[12]; vzhledem k tomu, že výše
uvedená definice by měla být základem pro definování kapitálu institucí; vzhledem k tomu, že však
existují důvody, kvůli kterým se pro účely této směrnice
může definice kapitálu institucí lišit od definice ve výše uvedené
směrnici, aby byla zohledněna zvláštní povaha obchodních
činností, jež tyto instituce vykonávají a při nichž vznikají v první
řadě tržní rizika; ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 23 (přizpůsobený) (23)
vzhledem k tomu, že
směrnice Rady 92/30/EHS ze dne 6. dubna 1992 o dohledu nad úvěrovými
institucemi na konsolidovaném základě[13] Ö Směrnice
[2000/12/ES] Õ stanoví zásadu
konsolidace; Ö . Õ že Nestanoví Ö společná Õ obecná pravidla pro konsolidaci finančních
institucí, které se zabývají činnostmi, u nichž vznikají zejména tržní
rizika;.
že výše uvedená směrnice odkazuje na další
iniciativu Společenství s cílem přijetí koordinovaných opatření
v této oblasti; ò nový (24)
S cílem zajistit
odpovídající platební schopnost institucí ve skupině je nesmírně
důležité, aby se minimální kapitálové požadavky používaly na základě
konsolidované finanční situace skupiny. S cílem zajistit, aby byl kapitál
vhodně rozložen uvnitř skupiny a byl k dispozici na ochranu investic
tam, kde je to zapotřebí, měly by se minimální kapitálové požadavky
používat na jednotlivé instituce ve skupině, ledaže lze účinně
tohoto cíle dosáhnout jinak. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 24 (přizpůsobený) (25)
vzhledem k tomu, že Směrnice 92/30/EHS Ö [2000/12/ES] Õ se nevztahuje na
skupiny, které zahrnují jednu jeden nebo více investičních podniků,
ale nezahrnují žádné úvěrové instituce;. že však bylo považováno
za žádoucí poskytnout Ö Proto by
měl být stanoven Õ společný právní rámec pro zavedení dohledu nad investičními
podniky na konsolidovaném základě;. ò nový (26)
Instituce by měly
zajistit, aby měly vnitřně stanovený kapitál, který je s ohledem
na rizika, kterým jsou nebo mohou být vystaveny, odpovídající co do množství,
kvality a rozložení. Instituce by proto měly zavést strategie a postupy pro
hodnocení a udržování přiměřenosti svého vnitřně
stanoveného kapitálu. (27)
Příslušné orgány by
měly hodnotit kapitálovou přiměřenost institucí s ohledem
na rizika, kterým jsou tyto instituce vystaveny. (28)
Pro účinné fungování
vnitřního trhu je nepostradatelné, aby zde byla značně rozvinutá
konvergence při provádění a používání ustanovení harmonizovaných
právních předpisů Společenství. (29)
Z téhož důvodu a s
cílem zajistit, aby instituce Společenství, které působí v
několika členských státech, nebyly nepoměrně
zatěžovány v důsledku pokračující odpovědnosti
příslušných orgánů jednotlivého členského státu za povolení a
dohled, je zásadní značně rozvinout spolupráci mezi příslušnými
orgány. V této souvislosti by měla být posílena úloha orgánu dohledu vykonávajícího
dohled na konsolidovaném základě. (30)
Pro růst
účinnosti fungování vnitřního trhu a zajištění
přiměřené úrovně transparentnosti občanům
Společenství je nezbytné, aby příslušné orgány sdělily
veřejně a způsobem umožňujícím smysluplné srovnání, jak
budou prováděny požadavky této směrnice. (31)
S cílem posílit tržní
disciplínu a motivovat instituce ke zdokonalování jejich tržních strategií,
kontroly rizika a interní organizace řízení by měla být stanovena
povinnost institucí zveřejňovat určité údaje. ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 25 (přizpůsobený) ð nový (32)
vzhledem k tomu, že
mohou být čas od času nezbytné technické změny jednotlivých
pravidel ustanovení této směrnice, jež přihlédnou k novému vývoji v
oblasti investičních služeb; že Komise případně navrhne nezbytné
změny ð Opatření nezbytná pro provedení
této směrnice by měla být přijímána v souladu s rozhodnutím Rady
1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon
prováděcích pravomocí svěřených Komisi[14]. ï; ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 26 vzhledem k tomu,
že Rada by v pozdějším stadiu měla přijmout předpisy pro
přizpůsobení této směrnice technickému pokroku v souladu s
rozhodnutím Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon
prováděcích pravomocí svěřených Komisi[15];
že prozatím by takové změny měla provádět na návrh Komise Rada; ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 27 (přizpůsobený) vzhledem k tomu, že se
předpokládá přezkoumání této směrnice do tří let od jejího
provedení, a to v kontextu zkušeností, vývoje na finančních trzích a práce
na mezinárodních fórech za účasti kontrolních orgánů; že toto
přezkoumání by mělo také zahrnovat možné přezkoumání seznamu
oblastí, u nichž může dojít k technickým úpravám; ê 93/6/EHS bod
odůvodnění 28 vzhledem k tomu,
že tato směrnice a směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května
1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů jsou v tak
úzkém vzájemném vztahu, že vstoupí-li v platnost v rozdílnou dobu, mohlo by to
vést k narušení hospodářské soutěže; ò nový (33)
Aby se zabránilo narušení
trhů a zajistila kontinuita celkových úrovní kapitálu, je vhodné stanovit
zvláštní přechodná ujednání. (34)
Tato směrnice
respektuje základní práva a zachovává zásady uznané zejména Listinou základních
práv Evropské unie jako obecné zásady práva Společenství. (35)
Povinnost provést tuto
směrnici do vnitrostátního práva by měla být omezena na ta
ustanovení, která představují podstatnou změnu ve srovnání s
předchozími směrnicemi. Povinnost provést do vnitrostátního práva
ustanovení, která zůstala nezměněna, vyplývá z předchozích
směrnic. (36)
Touto směrnicí by
neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se
lhůt pro provedení směrnic stanovených v příloze VIII
části B do vnitrostátního práva . ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) PŘIJALAPŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Ö KAPITOLA
I Õ Ö Předmět,
oblast působnosti a definice Õ Ö Oddíl 1 Õ Ö Předmět
a oblast působnosti Õ ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Článek 1 1. Ö Tato
směrnice stanoví požadavky na kapitálovou přiměřenost,
které se použijí na investiční podniky a úvěrové instituce, pravidla
pro jejich výpočet a pravidla pro obezřetnostní dohled nad nimi. Õ Členské státy
použijí požadavky této směrnice na investiční podniky a úvěrové
instituce podle definice v článku 2. 2. Členský stát může zavést
další nebo přísnější požadavky na investiční podniky a
úvěrové instituce, které povolil. ò nový Článek 2 1. S
výhradou článků 18, 20, 28 až 32, 34 a 39 této směrnice se
články 68 až 73 směrnice [2000/12/ES] použijí obdobně na
investiční podniky. Články 71 až 73
směrnice [2000/12/ES] se použijí v těchto situacích: a) investiční
podnik má jako mateřský podnik mateřskou úvěrovou instituci v
členském státě; b) úvěrová
instituce má jako mateřský podnik mateřský investiční podnik v
členském státě. Pokud je dceřiným
podnikem finanční holdingové společnosti jak úvěrová instituce,
tak i investiční podnik, požadavky na základě konsolidované
finanční situace finanční holdingové společnosti se použijí i na
úvěrovou instituci. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 1 a 2 (přizpůsobený) Článek 7 Všeobecné zásady 1. Kapitálové
požadavky stanovené v článcích 4 a 5 pro instituce, které nejsou
mateřskými podniky nebo dceřinými společnostmi těchto
mateřských podniků, se používají jednotlivě. 2. Požadavky
stanovené v článcích 4 a 5 pro: –
každou
instituci, která je mateřským podnikem úvěrové instituce ve smyslu
směrnice 92/30/EHS, investičního podniku nebo jiné finanční
instituce nebo která drží podíl takových podniků, a –
každou
instituci, jejímž mateřským podnikem je finanční holdingová
společnost, se použijí na
konsolidovaném základě podle metod stanovených ve výše uvedené
směrnici a v odstavcích 7 až 14 tohoto článku. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 3 (přizpůsobený) è1 2004/xx/ES
článek 1 ð nový 2. Jestliže skupina podle odstavce 2
Ö odstavce 1 Õ nezahrnuje
úvěrovou instituci, pak se používá směrnice 92/30/EHS
Ö [2000/12/ES] Õ s Ö výhradou Õ následujících Ö ustanovení Õ úpravami: –
«finanční holdingová
společnost» je finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou
buď výlučně nebo hlavně investiční podniky nebo jiné
finanční instituce, z nichž alespoň jedna je investiční podnik,
a která není smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002
o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a
investičními podniky ve finančním konglomerátu[16], –
«holdingová společnost
se smíšenou činností» je mateřský podnik, který není finanční
holdingovou společností nebo investičním podnikem nebo smíšenou
finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice 2002/87/ES a
jehož dceřiné podniky zahrnují alespoň jeden investiční podnik, –
- «příslušné orgány» jsou státní orgány, které podle právních nebo
správních předpisů vykonávají dohled nad investičními podniky –
čl. 3 odst. 5 druhý
pododstavec směrnice 92/30/EHS se nepoužije, ð a) každý odkaz na „úvěrové
instituce“ se považuje i za odkaz na „investiční podniky“; ï b) v článku 4 Ö 125 Õ odst. 1 a 2 a čl. 7
Ö čl. 140
odst. 2 Õ odst. 5 směrnice 92/30/EHS
Ö [2000/12/ES] Õ se každý odkaz
na Ö další
články Õ směrnice 77/780/EHS Ö [2000/12/ES]
považuje za Õ nahrazuje odkaz na směrnici 93/22/EHS
Ö 2004/39/ES Õ ; c) pro účely čl. 3 odst. 9 a
čl. 8 Ö 39
odst. 3 Õ směrnice 92/30/EHS Ö [2000/12/ES] Õ se odkazy na è1 Evropský
bankovní výbor ç Ö považují
za Õ nahrazují odkazy na Radu a Komisi; d) Ö odchylně
od čl. 140 odst. 1 směrnice [2000/12/ES], kde skupina nezahrnuje
úvěrovou instituci, Õ se první věta Ö uvedeného Õ článku 7 nahrazuje tímto: „Tam, kde investiční podnik,
finanční holdingová společnost nebo Ö smíšená
holdingová společnost Õ holdingová společnost se smíšenou činností
kontroluje jedenu nebo více dceřiných Ö podniků Õ společností, které jsou pojišťovnami,
příslušné orgány úzce spolupracují s orgány pověřenými
úředním dohledem nad pojišťovnami.“ ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 4 4. Příslušné orgány, které mají úkol nebo pověření
vykonávat dohled na konsolidovaném základě nad skupinami uvedenými v
odstavci 3, nemusí až do další koordinace dohledu na konsolidovaném
základě nad těmito skupinami a tam, kde je to odůvodněno
okolnostmi, vyžadovat splnění této povinnosti za předpokladu, že
každý investiční podnik v takové skupině: i) používá definici kapitálu uvedenou v odstavci 9
přílohy V; ii) splňuje jednotlivě požadavky stanovené v
článcích 4 a 5; iii) vytvoří systémy pro sledování a řízení
zdrojů kapitálu a financování všech ostatních finančních institucí v
dané skupině. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 5 a 6 (přizpůsobený) 5. Příslušné orgány
vyžadují od investičních podniků ve skupině, od níž nebylo
vyžadováno splnění požadavků podle odstavce 4, aby je informovaly o
těch rizicích, včetně rizik spojených se složením a zdroji
kapitálu a financování, která by mohla ohrozit jejich finanční postavení.
Jestliže příslušné orgány pak usoudí, že finanční pozice těchto
investičních podniků nejsou přiměřeně
chráněny, budou od nich vyžadovat, aby podnikly potřebná
opatření, včetně omezení pro převod kapitálu z těchto
podniků do jiných částí skupiny. 6. Jestliže
příslušné orgány nevyžadují povinnost dohledu na konsolidovaném
základě podle odstavce 4, přijmou jiná vhodná opatření ke
sledování rizik celé skupiny, zejména velké úvěrové angažovanosti, a to
včetně všech podniků, které nemají sídlo v členském
státě. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö ODDÍL 2Õ DEFINICE ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 1 (přizpůsobený) ð nový Článek 3 1. Pro účely této směrnice ð se použijí následující definice: ï a)1. „úvěrovými
institucemi“ Ö se
rozumějí úvěrové instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1
směrnice [2000/12/ES]; Õ jsou veškeré instituce, které podléhají požadavkům
stanoveným ve směrnici 89/647/EHS a které odpovídají definici v čl. 1
první odrážce první směrnice Rady (77/780/EHS) ze dne 12. prosince 1977 o
koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu
k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu[17]; ê 2004/39/ES
čl. 67 bod 2 (přizpůsobený) ð nový b) „investičními podniky“ Ö se
rozumějí Õ jsou veškeré instituce, které
odpovídají definici Ö ve smyslu
definice čl. 4 odst. 1 směrnice 2004/39/ES Õ Evropského parlamentu a Rady ze dne 21. dubna 2004 o
trzích finančních nástrojů a,
které podléhají požadavkům stanoveným v téže Ö uvedené Õ směrnici, s
výjimkou: a)i) úvěrových
institucí, b)ii) místních podniků podle definice v bodě 20 Ö odst. 1
písm. p) tohoto článku, Õa c)iii) podniků, které ð mají povolení ï pouze ð poskytovat investiční poradenství
a/nebo ï přijímat a předávat příkazy od investorů, aniž
přitom drží peníze nebo cenné papíry patřící jejich klientům, a
které z toho důvodu nemohou nikdy být dlužníky svých klientů; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 3 až 4 (přizpůsobený) 3.c) „institucemi“
jsou Ö se
rozumějí Õ úvěrové
instituce a investiční podniky; 4.d) „uznanými
investičními podniky z třetích zemí“ jsou
Ö se
rozumějí Õ podniky, Ö které
splňují tyto podmínky: Õ Ö i) podniky, Õ které, Ö kdyby
byly Õ jsou-li zřízeny v rámci Společenství, Ö odpovídaly
by Õ odpovídají definici investičního podniku; Ö ii) podniky, Õ podle bodu 2 které jsou povoleny ve třetí zemi; Ö iii) podniky, Õ a které podléhají a vyhovují pravidlům
obezřetnosti považovaným příslušnými orgány alespoň za
stejně přísné, jako jsou pravidla uvedená v této směrnici; ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) ð nový 5.e) „finančními
nástroji“ jsou Ö se rozumějí Õ nástroje uvedené v oddíle B přílohy ke
směrnici 93/22/EHSð jakékoli smlouvy, kterými vznikají jak
finanční aktiva jedné strany, tak finanční pasiva nebo akciové
nástroje druhé strany ï; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 6 a 7 6. obchodní portfolio instituce se skládá: a) z jejích vlastnických pozic ve finančních nástrojích,
komoditách a komoditních derivátech, které jsou drženy pro opětovný prodej
a/nebo které jsou institucí převzaty se záměrem krátkodobě využít
skutečných a/nebo očekávaných rozdílů mezi kupní a prodejní
cenou nebo jiných výkyvů v ceně či úrokové sazbě, a z pozic
ve finančních nástrojích, komoditách a komoditních derivátech, které jsou
výsledkem porovnaných makléřských transakcí pro příkazce (matched
principal broking), nebo z pozic, jimiž jsou zajišťovány jiné části
obchodního portfolia; b) z rizik plynoucích z nevyrovnaných transakcí, neúplných dodávek
a mimoburzovních (OTC) odvozených nástrojů uvedených v příloze II
odstavcích 1, 2, 3 a 5, z rizik plynoucích z dohod o zpětném odkoupení a
půjček cenných papírů a komodit, které se týkají cenných
papírů nebo komodit zahrnutých podle písm. a) v obchodním portfoliu a
uvedených v příloze II odstavci 4, a - za předpokladu souhlasu
příslušných orgánů - z rizik plynoucích z dohod o zpětném
odprodeji a z výpůjček cenných papírů a komodit uvedených v
příloze II odstavci 4, které splňují buď následující podmínky
podbodů i), ii), iii) a v), nebo následující podmínky iv) a v): i) rizikové pozice jsou denně hodnoceny v tržních cenách
postupem stanoveným v příloze II; ii) záruka se v souladu s pravidly, s nimiž souhlasí
příslušné orgány, upraví tak, aby zohledňovala podstatné změny v
hodnotě cenných papírů nebo komodit, které jsou předmětem
dotyčných transakcí či smluv; iii) dohoda nebo transakce zajišťuje, že pohledávky instituce
jsou automaticky a okamžitě kompenzovány pohledávkami druhé smluvní
strany, pokud tato druhá smluvní strana nedodrží své závazky; iv) příslušná dohoda nebo transakce se uzavírá mezi podniky
finančního sektoru; v) tyto dohody a transakce jsou omezeny na uznávané a vhodné
použití, přičemž umělé transakce, zejména ty, které nejsou
krátkodobé povahy, jsou vyloučeny, a c) z pohledávek ve formě poplatků, provizí, úroků,
dividend a marží u derivátů obchodovaných na burze, které jsou přímo
ve vztahu k položkám zahrnutým v obchodním portfoliu ve smyslu přílohy II
odstavce 6. Jednotlivé položky se zahrnují nebo vylučují z
obchodního portfolia podle objektivních postupů, včetně
účetních norem pro příslušnou instituci, je-li to vhodné,
přičemž tyto postupy a jejich systematické používání podléhají
posouzení příslušných orgánů; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 7 (přizpůsobený) 7. «mateřské
podniky, dceřiné podniky a finanční instituce» jsou definovány v
souladu s článkem 1 směrnice 92/30/EHS; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 8 (přizpůsobený) 8. «finanční
holdingová společnost» je finanční institucí, jejíž dceřiné
podniky jsou výlučně nebo hlavně úvěrové instituce,
investiční podniky nebo jiné finanční instituce, přičemž
alespoň jedna z nich je úvěrová instituce nebo investiční
podnik; ò nový f) „mateřským
investičním podnikem v členském státě“ se rozumí investiční
podnik, jehož dceřiným podnikem je instituce nebo jiná finanční
instituce nebo který drží podíl takových podniků a který sám není
dceřiným podnikem jiné instituce povolené v témže členském státě
nebo finanční holdingové společnosti zřízené v témže
členském státě a ve kterém nedrží podíl žádná jiná instituce povolená
v témže členském státě; g) „mateřským
investičním podnikem v EU“ se rozumí mateřský investiční
podnik v členském státě, který není dceřiným podnikem jiné
instituce povolené v kterémkoli členském státě nebo finanční
holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě
a ve kterém nedrží podíl žádná jiná instituce povolená v kterémkoli
členském státě; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 9 (přizpůsobený) 9. «váha rizika»
je stupeň úvěrového rizika vztahujícího se na příslušné smluvní
strany podle směrnice 89/647/EHS. Aktiva ve formě pohledávek za
investičními podniky nebo uznávanými investičními podniky
třetích zemí, ve formě jiných rizikových pozic vůči
těmto podnikům a ve formě rizikových pozic vůči
uznávaným subjektům zajišťujícím zúčtování a burzám mají stejnou
váhu jako v případě, kdy je příslušnou smluvní stranou
úvěrová instituce; ê 98/33/ES
článek 3.1 (přizpůsobený) 10.h) „mimoburzovními (OTC) derivátovými
nástroji“ se rozumějí podrozvahové položky Ö uvedené na seznamu
v příloze IV směrnice [2000/12/ES], jiné než položky,
kterým je přidělena hodnota expozice nula podle odstavce 2
přílohy III uvedené směrnice; Õ , na které se podle čl. 6 odst. 3 prvního pododstavce
směrnice 89/647/EHS použijí metody uvedené v příloze II zmíněné
směrnice; ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 11.i) „regulovaným trhem“ je
Ö se rozumí Õ trh, který odpovídá definici uvedené v čl. 1 odst. 13
směrnice 93/22/EHS Ö podle definice
v čl. 4 odst. 14 směrnice 2004/39/ES Õ; ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 12. «kvalifikující
položky» jsou dlouhé a krátké pozice v aktivech uvedených v čl. 6 odst. 1
písm. b) směrnice 89/647/EHS a v dluhových nástrojích emitovaných investičními
podniky nebo uznávanými investičními podniky třetích zemí. Také to
jsou dlouhé a krátké pozice v dluhových nástrojích, pokud tyto nástroje
splňují následující podmínky: takové nástroje musí být za prvé zapsány
alespoň na jednom regulovaném trhu v členském státě nebo na
burze v třetí zemi, pokud tato burza je uznávána příslušnými orgány
dotyčného členského státu; a za druhé musejí být příslušnou
institucí považovány za dostatečně likvidní a zároveň vzhledem k
solventnosti emitenta odpovídají stupni rizika neplacení, které je porovnatelné
nebo nižší než riziko aktiv uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b)
směrnice 89/647/EHS; kritéria tohoto odstupňování podléhají
přezkoumání příslušných orgánů, které změní hodnocení provedené
institucí, pokud jsou toho názoru, že příslušné nástroje mají příliš
vysoký stupeň rizika neplacení na to, aby byly kvalifikujícími položkami. Odchylně
od ustanovení předchozího odstavce a až do další koordinace je v pravomoci
příslušných orgánů uznávat jako kvalifikující položky takové
nástroje, které jsou dostatečně likvidní a které jsou kvůli
solventnosti emitenta vystaveny riziku neplacení porovnatelnému nebo nižšímu,
než je riziko aktiv uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b) směrnice
89/647/EHS. Riziko neplacení spojené s takovými nástroji musí na této úrovni
vyhodnotit alespoň dvě agentury pro posuzování úvěruschopnosti,
které jsou uznávány příslušnými orgány, nebo pouze jednou takovou
agenturou, pokud je jiná agentura pro posuzování úvěruschopnosti uznávaná
příslušnými orgány nevyhodnotí pod touto úrovní. Příslušné
orgány se však mohou vzdát podmínky uvedené v předchozí větě,
pokud ji považují za nevhodnou například vzhledem k povaze trhu, emitenta,
emise nebo určité kombinaci těchto prvků. Příslušné
orgány dále od institucí vyžadují, aby aplikovaly maximální váhy uvedené v
tabulce 1 odstavci 14 přílohy I na nástroje, které vykazují zvláštní
riziko kvůli nedostatečné solventnosti emitenta nebo
nedostatečné likviditě. Příslušné
orgány každého členského státu pravidelně poskytují Radě a
Komisi informace ohledně metod používaných pro hodnocení kvalifikujících
položek, zejména metod používaných pro posuzování stupně likvidity emise a
solventnosti emitenta; 13. «emise
centrální vlády» jsou dlouhé a krátké pozice v aktivech uvedených v čl. 6
odst.1 písm. a) směrnice 89/647/EHS a v těch aktivech, kterým je
podle článku 7 uvedené směrnice přiřazena váha 0 %; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 14 (přizpůsobený) 14.j) „konvertibilním
cenným papírem“ je Ö se rozumí Õ cenný papír, který
lze podle rozhodnutí držitele vyměnit za jiný cenný papír, obvykle za akcie emitenta; ê 98/31/ES
čl. 1 bod 1 písm. b) (přizpůsobený) 15.k) „opčním
listem (warrantem)“ je Ö se rozumí Õ cenný papír, který
držitele opravňuje k zakoupení podkladových aktiv za smluvenou cenu, a to
až do doby uplynutí platnosti opčního listu, včetně posledního
dne jeho platnosti,. Ö a který Õ Mmůže
být likvidován dodáním dotyčných podkladových aktiv nebo platbou v
hotovosti; 16.l) „financováním
kapitálu“ jsou Ö se
rozumějí Õ pozice, u nichž byl
fyzický kapitál prodán termínově (forwards) a náklady financování byly
zablokovány až do data termínovaného prodeje; ê 98/31/ES
čl. 1 bod 1 písm. c) (přizpůsobený) 17.m) „dohodou o zpětném odkoupení“ a
„dohodou o zpětném odprodeji“ je Ö se rozumí Õ jakákoli dohoda, ve
které instituce nebo Ö její
protistrana Õ druhá smluvní strana převádí cenné papíry nebo
komodity nebo ručené právní nároky na cenné papíry nebo komodity, pokud je
tato záruka poskytována uznávanou burzou, která je držitelem práv na tyto cenné
papíry nebo komodity, a pokud dohoda instituci nedovoluje současně
převést nebo zastavit určitý cenný papír nebo komoditu najednou více
než jedné straně, a to s ohledem na závazek zpětného odkupu
těchto cenných papírů nebo komodit – (nebo náhradních cenných papírů či komodit
stejného druhu) –
za stanovenou cenu a k datu určenému nebo které má být určeno
převodcem, přičemž u instituce, jež cenné papíry či
komodity zcizuje, jde o dohodu o zpětném odkoupení, a u instituce, na niž
jsou cenné papíry či komodity převáděny, jde o dohodu o
zpětném odprodeji;. ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 17 druhý pododstavec Dohoda o zpětném odprodeji se považuje za
profesionální transakci mezi podniky finančního sektoru, jestliže smluvní
strana podléhá koordinovanému dohledu na úrovni Společenství nebo jde o
úvěrovou instituci zóny A ve smyslu směrnice 89/647/EHS nebo je
uznávaným investičním podnikem třetí země nebo jestliže se
transakce uskutečňuje s uznávaným zúčtovacím subjektem nebo
burzou; ê 98/31/ES
čl. 1 bod 1 písm. d) (přizpůsobený) 18.n) „půjčkami
cenných papírů nebo komodit“ a „výpůjčkami cenných papírů
nebo komodit“ jsou Ö se
rozumějí Õ jakékoli transakce,
jimiž instituce nebo Ö její
protistrana Õ druhá smluvní strana převádí cenné papíry nebo
komodity coby protihodnotu odpovídajíhocích záruk Ö kolaterálu Õ , a tento
převod je spojen se závazkem vypůjčitele vrátit k nějakému
budoucímu datu nebo na požádání převodce cenné papíry či komodity
stejné hodnoty, přičemž u instituce převádějící cenné
papíry či komodity jde o půjčku cenných papírů či
komodit a u instituce, na kterou jsou cenné papíry či komodity
převáděny, jde o výpůjčku cenných papírů či
komodit; ê 98/31/ES
čl. 1 bod 1 písm. d) Výpůjčka cenných papírů nebo komodit
se považuje za profesionální transakci mezi podniky finančního sektoru,
pokud druhá smluvní strana podléhá koordinovanému dohledu na úrovni
Společenství nebo jde o úvěrovou instituci zóny A ve smyslu směrnice
89/647/EHS nebo je uznávaným investičním podnikem třetí země
nebo když je transakce uzavřena s uznávanou institucí zajišťující
zúčtování nebo burzou; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 19 (přizpůsobený) 19.o) „zúčtujícím
členem“ je Ö se rozumí Õ člen burzy nebo
Ö clearingového
střediska Õ subjektu zajišťující zúčtování, který má
přímý smluvní vztah s centrální Ö protistranou Õ smluvní stranou (ručitelem trhu); nezúčtující členové musí provádět své obchody
přes zúčtujícího člena; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 20 (přizpůsobený) ð nový 20.p) „místním
podnikem“ je Ö se rozumí Õ podnik, který
obchoduje pouze na vlastní účet ð na trzích ï burze finančních
termínových smluv (financial futures) či opcí ð nebo jiných derivátů a na
hotovostních trzích s jediným účelem zajistit pozice na trzích
derivátů nebo který obchoduje ï na účty nebo určuje ceny jiných členů ð uvedených trhů ï téže
burzy a Ö za které
ručí zúčtující členové Õ který je ručen zúčtujícím členem týchž burzy ð trhů, přičemž ï Oodpovědnost za zajištění plnění
smluv uzavřených takovými podnikyem musí převezmou zúčtující členové týchž burzy ð trhů; ï a tyto smlouvy
je nutno vzít v úvahu při výpočtu celkových kapitálových
požadavků na zúčtujícího člena, pokud jsou pozice místního podniku
zcela odděleny od pozic tohoto zúčtujícího člena; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 21 (přizpůsobený) 21.q) „faktorem
delta“ je Ö se rozumí Õ očekávaná
změna v ceně opce v poměru k malému výkyvu ceny podkladového
nástroje opce; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 22 (přizpůsobený) 22. pro účely přílohy I odstavce 4 je «dlouhá pozice»
pozice, v níž instituce stanovila úrokovou míru, kterou dostane v určitou
dobu v budoucnosti, a «krátká pozice» je pozice, v níž stanovila úrokovou míru,
kterou zaplatí v určitou dobu v budoucnosti; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 23 (přizpůsobený) 23.r)
„kapitálem“ je Ö se rozumí Õ kapitál podle
definice uvedené ve směrnici 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ.Tuto definici lze však za okolností popsaných v
příloze V změnit; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 24 a 25 (přizpůsobený) 24. «počáteční
kapitál» jsou položky 1 a 2 čl. 2 odst. 1 směrnice 89/299/EHS; 25 «vlastní
kapitál» je součet položek 1, 2 a 3, minus součet položek 9, 10 a 11
čl. 2 odst. 1 směrnice 89/299/EHS; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 26 26.s) netýká
se českého znění; ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 27 (přizpůsobený) 27. «modifikované
trvání» se vypočte za použití vzorce uvedeného v příloze I odstavci
26. ò nový Pro
účely dohledu na konsolidovaném základě pojem investiční podnik
zahrnuje uznané investiční podniky z třetích zemí. Pro účely
odst. 1 písm. e) finanční nástroje zahrnují jak primární
finanční nástroje nebo hotovostní nástroje, tak derivátové finanční
nástroje, jejichž hodnota je odvozena od ceny podkladového finančního
nástroje nebo sazby nebo indexu nebo ceny podkladové jiné položky, a zahrnují
minimálně nástroje podle oddílu C přílohy I směrnice
2004/39/ES. ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 7 a 8 (přizpůsobený) 2. Ö Pojmy Õ „mateřský
podnik“, „dceřiný
podnik“, Ö „společnost
spravující aktiva“ Õ a „finanční instituce“ jsou Ö zahrnují
podniky Õ definované v souladu s Ö jako takové
v článku 4Õ článkem 1 směrnice 92/30/EHS
Ö[2000/12/ES] Õ. Ö Pojmy Õ „finanční holdingová
společnost“, Ö „mateřská
finanční holdingová společnost v členském státě“,
„mateřská finanční holdingová společnost v EU“ a „podnik
pomocných služeb“ Õ je finanční institucí, jejíž dceřiné podniky jsou
výlučně nebo hlavně úvěrové instituce, investiční
podniky nebo jiné finanční instituce, přičemž alespoň jedna
z jich je úvěrová instituce nebo investiční podnik Ö zahrnují
podniky definované jako takové v článku 4 směrnice
[2000/12/ES], s tou výjimkou, že každý odkaz na úvěrové instituce se
považuje za odkaz na instituce. Õ ò nový 3. Pro
účely používání směrnice [2000/12/ES] na skupiny, na které se
vztahuje čl. 2 odst. 1 a které nezahrnují úvěrové
instituce, se použijí tyto definice: ê 2002/87/ES
článek 26 (přizpůsobený) 1.a) „finanční holdingovou
společností“ je Ö se rozumí Õ finanční
instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď výlučně nebo
hlavně investiční podniky nebo jiné finanční instituce, z nichž
alespoň jedna je investiční podnik, a která není smíšenou
finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES[18].; 2.b) „ Ö smíšenou
holdingovou společností Õ holdingovou společností se smíšenou činností“ je Ö se rozumí Õ mateřský
podnik, který není finanční holdingovou společností nebo
investičním podnikem nebo smíšenou finanční holdingovou
společností ve smyslu směrnice 2002/87/ES a jehož dceřiné
podniky zahrnují alespoň jeden investiční podnik; 3.c) „příslušnými orgány“ jsou Ö se
rozumějí vnitrostátní Õ státní orgány, které podle právních nebo správních
předpisů vykonávají dohled nad investičními podniky. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö KAPITOLA
II Õ POČÁTEČNÍ KAPITÁL ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 24 (přizpůsobený) Článek 4 1. „Počátečním kapitálem“ jsou Öse rozumějí
písmena a) a b) článku 57Õ položky 1 a 2 čl. 2 odst. 1 směrnice
89/299/EHS Ö[2000/12/ES]Õ. ê 93/6/EHS
čl. 3 odst. 1 a 2 (přizpůsobený) Článek 5 1. Počáteční kapitál ve výši
125 000 ECU Ö EUR Õ mají investiční
podniky, Ö které
neobchodují s žádnými finančními nástroji na vlastní účet ani
nepřistupují na pevné závazky převzetí ve vztahu k finančním
nástrojům, ale Õ které drží peníze
nebo cenné papíry klientů, případně oboje, a které nabízejí
jednu nebo více následujících služeb: a) přijímání a předávání objednávek investorů na
finanční nástroje, b) provádění objednávek investorů na finanční
nástroje, c) správu jednotlivých portfolií investic do finančních
nástrojů., za předpokladu, že
neobchodují s žádnými finančními nástroji na vlastní účet ani
nepřistupují na pevné závazky převzetí ve vztahu k finančním
nástrojům. Držení pozic ve
finančních nástrojích mimo obchodní portfolio za účelem investování
kapitálu není považováno za obchodování ve smyslu prvního pododstavce nebo pro
účely uvedené v odstavci 2. 2. Příslušné orgány mohou však
dovolit investičnímu podniku, který vykonává objednávky investorů na
finanční nástroje, aby tyto nástroje držel na vlastní účet, jestliže Ö jsou
splněny tyto podmínky Õ : a) tyto pozice vznikají pouze v důsledku toho, že se podniku
nepodařilo přesně porovnat objednávky investorů, b) celková tržní hodnota všech takových pozic nepřesahuje
15 % počátečního kapitálu podniku, c) podnik splňuje požadavky uvedené v článcích 18, 20 a
28, a d) tyto pozice jsou svou povahou náhodné a dočasné a jsou
striktně omezeny na dobu potřebnou k provedení příslušné
transakce. Držení pozic Ö bankovního
portfolia Õ ve finančních
nástrojích mimo obchodní portfolio za účelem
investování kapitálu není považováno za obchodování ve smyslu odstavce 1
nebo pro účely uvedené v odstavci 3. 3.2 Členské
státy mohou snížit částku uvedenou v odstavci 1 na 50 000 ECU Ö EUR Õ , pokud není podnik
oprávněn držet peníze nebo cenné papíry klientů, obchodovat na
vlastní účet nebo přistupovat na pevné závazky převzetí. ê 93/6/EHS
čl. 3 odst. 3 (přizpůsobený) 3. Všechny ostatní
investiční podniky mají počáteční kapitál ve výši 730000 ECU. ê 2004/39/ES
čl. 67 bod 2 (přizpůsobený) Článek 6 4. Podniky uvedené v
čl. 2 odst. 2 písm. b) Ö Místní
podniky Õ mají
počáteční kapitál ve výši 50 000 EUR, pokud požívají svobody
usazování nebo volného pohybu služeb Ö specifikovaných
v Õ podle článku 31 nebo 32 směrnice
2004/39/ES. ê 2004/39/ES
čl. 67 bod 3 (přizpůsobený) Článek 7 Než bude provedena
revize směrnice 93/6/EHS, mají pPodniky uvedené v čl. 2 Ö 3 Õ odst. 1 písm.
b) bodu iii) mají: a) počáteční kapitál ve výši
50 000 EUR; nebo b) pojištění odpovědnosti za
škody při výkonu povolání, které pokrývá celé území Společenství,
nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče
při výkonu povolání, v hodnotě nejméně 1 000 000 EUR
na jednu pojistnou událost a souhrnně 1 500 000 EUR na všechny
pojistné události dohromady za jeden rok; nebo c) kombinaci počátečního
kapitálu a pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání,
ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b). Komise pravidelně přezkoumává
částky uvedené v Ö prvním
pododstavci Õ tomto odstavci, aby zohlednila změny evropského
indexu spotřebitelských cen zveřejňovaného Eurostatem v souladu
a současně s úpravami podle čl. 4 odst. 7 směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES[19]
(*). Ö Článek
8 Õ Pokud je investiční podnik uvedený v
čl. 2 Ö 3 Õ odst. 1 písm. b)
bodu iii) registrován i podle směrnice 2002/92/ES, musí splňovat
požadavek stanovený v čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice,
a kromě toho musí mít: a) počáteční kapitál ve výši
25 000 EUR; nebo b) pojištění odpovědnosti za
škody při výkonu povolání, které pokrývá celé území Společenství,
nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče
při výkonu povolání, v hodnotě nejméně 500 000 EUR na jednu
pojistnou událost a souhrnně 750 000 EUR na všechny pojistné události
dohromady za jeden rok; nebo c) kombinaci počátečního
kapitálu a pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání,
ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b). ê 93/6/EHS
čl. 3 odst. 3 (přizpůsobený) Článek 9 Všechny ostatní investiční podniky mají
počáteční kapitál ve výši 730 000 ECU
Ö EUR Õ. ê 93/6/EHS
čl. 3 odst. 5 až 8 (přizpůsobený) Článek 10 1. Ö Odchylně
od čl. 5 odst. 1 a 3 a článků 6 a 9, Õ Odchylně od odstavců 1 až 4, členské
státy mohou i nadále povolovat investiční podniky a podniky podle Ö článku 6 Õ odstavce 4, které existovaly již před Ö 31. prosincem
1995 Õ provedením této směrnice a jejichž kapitál
nedosahuje úrovně počátečního kapitálu stanoveného pro ně v
Ö čl. 5
odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9 Õ odstavci 1 až 4. Kapitál takových podniků nesmí klesnout
pod nejvyšší vztažnou hodnotu vypočtenou po dni oznámení této směrnice Ö 1993/6/EHS Õ. Tato vztažná
hodnota je průměrná denní výše kapitálu vypočtená za dobu šesti
měsíců předcházejících datu výpočtu. Vypočítává se
každých šest měsíců pro příslušné předchozí období. 2. Jestliže kontrolu podniku, na který
se vztahuje odstavec 5 Ö 1 Õ, převezme jiná
fyzická nebo právnická osoba než ta, která jijej předtím kontrolovala, musí kapitál
podniku dosáhnout alespoň úrovně uvedené v Ö čl. 5
odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9 Õ odstavcích 1 až 4, přičemž toto neplatí v následujících případech: v případě
prvního převodu dědictvím po Ö 31. prosinci
1995 Õ provedení této směrnice, pokud je tento převod
schválen příslušnými orgány, neplatí výše uvedené na dobu nejvýše deseti
let po tomto převodu; ii) v
případě změny ve složení obchodní společnosti, pokud
alespoň jeden ze společníků v den provedení této směrnice
zůstává v této obchodní společnosti jako společník, neplatí výše
uvedené na dobu nejvýše deseti let od provedení této směrnice. 3. Když však
za určitých Ö zvláštních Õ okolností a se
souhlasem příslušných orgánů dochází k fúzi dvou nebo více
investičních podniků a/nebo podniků, na něž se vztahuje odstavec 4 Ö článek 6 Õ, nemusí kapitál
podniku vzniklý Ö vzniklého Õ fúzí dosáhnout
úrovně, která je pro niněj stanovena v odstavcích
1 až 4Ö čl. 5
odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9 Õ. V průběhu
kteréhokoliv období, kdy nebylo dosaženo úrovně uvedené v odstavcích 1 až 4 Ö čl. 5
odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9 Õ, nesmí však kapitál
nového podniku klesnout pod celkovou výši kapitálu sloučených podniků
v době fúze. 4. Kapitál investičních
podniků a podniků, na něž se vztahuje odstavec 4Ö článek 6 Õ, nesmí klesnout pod
úroveň uvedenou v odstavcích 1 až 5 a 7 Ö čl. 5
odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9 a čl. 10 odst. 1 a 3Õ. Pokud se to však stane, příslušné orgány
mohou, pokud je to okolnostmi zdůvodněno, poskytnout těmto
podnikům lhůtu, aby napravily tuto situaci nebo svou činnost
ukončily. ò nový KAPITOLA III OBCHODNÍ
PORTFOLIO Článek 11 1. Obchodní
portfolio instituce se skládá z veškerých pozic ve finančních
nástrojích a komoditách držených buď se záměrem obchodovat s nimi
nebo s cílem zajišťovat jiné části obchodního portfolia, které musejí
být bez veškerých omezovacích klauzulí týkajících se jejich obchodovatelnosti
nebo které musí být možno zajistit. 2. Pozice
držené se záměrem obchodovat s nimi jsou pozice záměrně držené
pro krátkodobý opětovný prodej a/nebo držené se záměrem využít
skutečných nebo očekávaných krátkodobých cenových rozdílů mezi
kupní a prodejní cenou nebo jiných výkyvů v ceně či úrokové
sazbě. Pojem „pozice“ zahrnuje vlastní pozice, pozice vyplývající
z obsluhy klientů a z tvorby trhu. 3. Záměr
obchodovat je třeba prokázat na základě strategií, politik a
postupů vytvořených institucí pro řízení pozice nebo portfolia v
souladu s přílohou VII částí A. 4. Instituce
zavedou a udržují systémy a kontroly pro řízení svého obchodního portfolia
v souladu s přílohou VII částí B. 5. Interní
zajištění může být zahrnuto do obchodního portfolia,
přičemž se v takovém případě použije příloha VII
část C. ò nový KAPITOLA IV KAPITÁL ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 25 (přizpůsobený) Článek 12 Vlastní Ö „Původním Õ kapitálem“ Ö se rozumí Õ je součet položek 1, 2 a
4 Ö písmen a) až
c) Õ , minus součet položek 9, 10 a 11 Ö písmen i) až
k) Õ článku. 2 odst. 1 Ö 57 Õ směrnice 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ. ò nový Komise předloží
Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 1. ledna 2009
příslušný návrh změn této kapitoly. ê 93/6/EHS
příloha V první a druhý pododstavec (přizpůsobený) ð nový Článek 13 1. ð S výhradou odstavců 2 až
5 tohoto článku a článků 14 až 17,ï se Kkapitál investičních podniků a
úvěrových institucí se definuje Ö určuje Õ podle směrnice 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ . První pododstavec se dále použije na
investiční podniky, které nemají jednu z právních forem uvedených v
čl. 1 odst. 1 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS. ê 93/6/EHS
příloha V odst. 1 druhý pododstavec a odst. 2 až 5
(přizpůsobený) è1 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 4 písm. a) a b) 2. è1 Odchylně
od odstavce 1 mohou příslušné orgány povolovat institucím, které jsou
povinny splnit Ö kapitálové Õ požadavky na vlastní prostředky Ö vypočítané
v souladu s články 21 a 28 až 32 a Õ stanovené v přílohami I,
II, III, IV,
VI, VII a VIII Ö a III až
VI Õ , aby výhradně
pro Ö uvedený
účel Õ plnění těchto požadavků použily
alternativní definici Ö určení Õ. ç Žádná část kapitálu takto použitého kapitálu nesmí být zároveň použita ke
splnění jiných požadavků na kapitál. Taoto alternativní definice
Ö určení je
součtem položek níže uvedených pod písmeny a) až c) minus položka
níže uvedená pod písmenem d), Õ zahrnuje níže uvedené položky pod písm. a), b) a c) minus
položku písm. d), přičemž odečtení této položky
závisí na rozhodnutí příslušných orgánů
úřadů: a) kapitál, tak jak je definovaný ve
směrnici 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ , pouze s
vyloučením položek (12) a (13) Ö písmen l)
až p) Õ článku 2 odst. 1 Ö 57 Õ téže směrnice
pro ty investiční podniky, u nichž se vyžaduje, aby odečetly položku pod písmenem d) tohoto odstavce od
celkového součtu položek pod písmeny a), b) a c) tohoto odstavce; b) čistý zisk instituce z obchodního
portfolia bez veškerých předvídatelných výdajů nebo dividend, minus
čisté ztráty z jejích jiných obchodů za předpokladu, že žádná z
těchto částek už nebyla podle čl. 2 odst.
1 bodu 2 nebo 11 směrnice 89/299/EHS Ö 57
písm. b) nebo k) směrnice [2000/12/ES] Õ zahrnuta pod písmeno. a)
tohoto odstavce; c) podřízený cizí kapitál a/nebo
položky uvedené v odstavci 5, s výhradou podmínek stanovených v
odstavcích 3 až 7 Ö a 4 a
článku 14 Õ ; d) nelikvidní aktiva, podle definice Ö jak jsou určena Õ v odstavci 8 Ö článku 15 Õ . 3. Podřízený cizí kapitál uvedený
v odst. 2 písm. c) má počáteční splatnost nejméně dva roky. Bude
plně splacen a dohoda o půjčce nebude zahrnovat žádnou klauzuli
stanovící, že za určených okolností jiných, než je likvidace instituce, je
dluh splatný před dohodnutou dobou splatnosti, pokud příslušné orgány
neschválí splacení. Ani jistinu, ani úrok z tohoto podřízeného cizího
kapitálu nelze splatit, pokud by toto splacení znamenalo, že kapitál dané
instituce by pak dosahoval méně než 100 % celkových kapitálových
požadavků Ö uvedené Õ instituce. Kromě toho instituce informuje příslušné
orgány o veškerých splátkách tohoto podřízeného cizího kapitálu, jakmile
její kapitál poklesne pod 120 % jejích celkových kapitálových
požadavků. 4. Podřízený cizí kapitál uvedený
v odst. 2 Ö písm. c) Õ nesmí
překročit maximum 150 % původních
vlastních prostředků Ö původního
kapitálu Õ zůstávajícíchho ke
splnění požadavků Ö vypočítaných
v souladu s články 21 a 28 až 32 a Õ stanovených v přílohamiách I, II, III, IV, VI,
VII a VIII Ö až VI Õ a k tomuto maximu se
může přiblížit pouze za zvláštních okolností přijatelných pro
příslušné orgány. 5. Příslušné orgány mohou
institucím povolit, aby podřízený cizí kapitál uvedený v Ö odst. 2
písm. c) Õ bodech 3 a 4 nahradily položkami 3
a 5 až 8 Ö písmeny d) až
h) Õ článku. 2 odst. 1
směrnice 89/299/EHS Ö 57
směrnice [2000/12/ES] Õ. ê 98/31/ES
příloha odst. 4 písm. c) (přizpůsobený) Článek 14 1. Příslušné orgány mohou
investičním podnikům povolit, aby překročily horní mez pro
podřízený cizí kapitál stanovenou v odstavci 4
Ö čl. 13
odst. 4 Õ , jestliže jej z
hlediska požadavku na obezřetné podnikání považují za
přiměřený a za předpokladu, že celková částka tohoto
podřízeného cizího kapitálu a položek uvedených v odstavci
5 Ö čl. 13
odst. 5 Õ nepřekročí
200 % Ö původního
kapitálu Õ původních vlastních prostředků, kterýé
zůstáváají ke splnění požadavků Ö vypočítaných
v souladu s články 21, 28 až 32 a Õ stanovených v přílohamihách I, II, III, IV,
VI, VII a VIII Ö a III až
VI Õ, nebo
nepřekročí 250 % stejné částky, pokud investiční
podniky odečítají při výpočtu Ö kapitálu Õ vlastních prostředků položku Ö uvedenou Õ v bodě 2 Ö čl. 13
odst. 2 Õ písm. d). 2. Příslušné orgány mohou
úvěrové instituci povolit, aby překročila horní mez pro
podřízený cizí kapitál stanovenou v odstavci 4
Ö čl. 13
odst. 4 Õ, jestliže jej považují z hlediska požadavku na
obezřetné podnikání považují za
přiměřený a za předpokladu, že celková částka tohoto
podřízeného cizího kapitálu a Ö písmen d)
až h) článku 57 směrnice [2000/12/ES] Õ položek vedených v odstavci 5 nepřekročí
250 % Ö původního
kapitálu, Õ původních vlastních prostředků zůstávajících který zůstává ke splnění
požadavků stanovených v Ö vypočítaných
v souladu s články 28 až 32 a Õ přílohamiách I, II, III, IV, V a VI Ö a III až
VI Õ. ê 93/6/EHS
příloha V odst. 8 (přizpůsobený) Článek 15 Nelikvidní aktiva Ö uvedená v
čl. 12 odst. 2 písm. d) zahrnují: Õ a) hmotná fixní aktiva (s výjimkou do
té míry, že pozemky a budovy lze započítat proti půjčkám, které
zajišťují), b) majetkové podíly včetně podřízených pohledávek v
úvěrových a finančních institucích, které mohou být zahrnuty do
kapitálu Ö uvedených Õ těchto institucí, pokud nebyly odečteny podle
čl. 2 odst. 1 bodů 12 Ö 57
písm. l) až p) Õ směrnice 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ nebo podle
čl. 15 písm. d) této přílohy Ö směrnice Õ, c) majetkové podíly a jiné investice do podniků jiných než
úvěrových institucí a jiných finančních institucí, které nelze
okamžitě uplatnit na trhu, d) schodky v dceřiných Ö podnicích Õ společnostech, e) vklady s výjimkou těch, které lze vyplatit do 90 dnů;
vyjmuty jsou rovněž platby ve spojitosti s termínovými nebo opčními
smlouvami s marží, f) půjčky a jiné splatné částky s výjimkou
těch, které mají být splaceny do 90 dnů, g) fyzické zásoby, pokud Ö již Õ nepodléhají
kapitálovým požadavkům stanoveným v čl. 4 odst.
2 a za předpokladu, že tyto požadavky nejsou méně přísné než
požadavky stanovené v čl. 4 odst. 1 bodu iii) Ö alespoň
tak přísným, jako jsou požadavky stanovené v článcích 18 až
20 Õ . ê 93/6/EHS
příloha V odst. 8 druhá odrážka druhý pododstavec
(přizpůsobený) Ö Pro účely
písmene b) Õ Ttam, kde jsou
podíly v úvěrové nebo finanční instituci drženy dočasně za
účelem finanční pomocné operace s cílem reorganizovat a zachránit
tuto instituci, nemusí příslušné orgány použít toto ustanovení. Nemusí je
také použít v případě podílů, které jsou zahrnuty v obchodním
portfoliu investičního podniku,. ê 93/6/EHS
příloha V odst. 9 (přizpůsobený) Článek 16 9. Investiční podniky Ö zahrnuté do
skupinyÕ , odu
nichž se nevyžadujenemusí být vyžadováno splnění
požadavků, jak je uvedeno v článku. 7 odst. 4 Ö 22 Õ , vypočítají
svůj kapitál podle odstavce 1 až 8 Ö článků 13
až 15 Õ s výhradou těchto
ustanovenízměn: a)i) nelikvidní
aktiva uvedená v odst. 2Ö čl. 13
odst. 2 písm. d) Õ se odečtou; b)ii) vyloučení uvedené v odst. 2 Ö čl. 12
odst. 2 písm. a) Õ nezahrne ty složky položek uvedených v čl. 2 odst. 1
bodech 12 a 13 Ö uvedené
v čl. 57 písm. l) až p) Õ směrnice 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ , které
investiční podnik drží v podnicích zahrnutých v rozsahu konsolidace,
jak ji definuje čl. Ö 2
odst. 1 Õ 7 odst. 2 této směrnice; c)iii) limity
uvedené v čl. 6 Ö 66 Õ odst. 1
písm. a) a b) směrnice 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ se vypočtou s
přihlédnutím k Ö původnímu
kapitálu Õ vlastnímu kapitálu minus ty
složky bodů 12 a 13 Ö v čl. 57
písm. l) až p) Õ v čl. 2 odst. 1 směrnice 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ popsané v bodě ii) Ö uvedené v
písmeni b) Õ , které jsou prvky Ö původního
kapitálu Õ vlastního kapitálu příslušného podniku; d)(iv)
složky bodů 12 a 13 v čl. Ö 57
písm. l) až p) Õ 2 odst. 1 směrnice 89/299/EHS
Ö[2000/12/ES] Õ popsané v bodě iii) Ö uvedené v písmeni c) Õ se spíše
odečtou od Ö původního
kapitálu Õ vlastního kapitálu než od celkové částky položek,
jak je stanoveno v čl. 6 Ö 66 Õ odst. 1 písm. c) téže směrnice zejména pro účely odstavců 4 až 7 Ö čl. 13
odst. 4 a 5 a článku 14 Õ této přílohy Ö směrnice Õ . ò nový Článek 17 1. Pokud
instituce vypočítává pro účely přílohy II hodnoty rizikově
vážených expozic podle článků 84 až 89 směrnice
[2000/12/ES], pak se pro účely výpočtu stanoveného ve směrnici
[2000/12/ES] příloze VII části 1 podčásti 4 použijí
tato ustanovení: a) úpravy
ocenění provedené za účelem zohlednění úvěrové kvality
protistrany mohou být zahrnuty do součtu úprav ocenění a rezerv,
které byly vytvořeny pro expozice uvedené v příloze II; b) jestliže je
úvěrové riziko protistrany přiměřeně zohledněno
při oceňování pozice zahrnuté v obchodním portfoliu, bude, s výhradou
souhlasu příslušného orgánu, výše očekávané ztráty pro rizikovou
expozici vůči protistraně rovna nule. Pro účely písmene
a) se pro takové instituce uvedené úpravy ocenění nezahrnou do kapitálu
jinak, než v souladu s tímto pododstavcem. 2. Pro
účely tohoto článku se použijí články 153 a 154
směrnice [2000/12/ES]. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö KAPITOLA
V Õ Ö Oddíl 1 Õ KRYTÍ RIZIK ê 93/6/EHS
čl. 4 odst. 1 první pododstavec (přizpůsobený) ð nový Článek 18 1. Příslušné orgány předepisují iInstituce ð mají mít ï objem kapitálu, který je vždy vyšší nebo se rovná součtu Ö následujících
údajů Õ : ê 98/31/ES
čl. 1 bod 2 (přizpůsobený) i)a) kapitálových
požadavků vypočítaných podle Ö metod a
možností stanovených v článcích 28 až 32 a Õ přílohách I, II a VI, a popřípadě podle
přílohy VIII pro jejich obchody zahrnuté v
obchodním portfoliu; ii)b) kapitálových požadavků
vypočítaných podle Ö metod a
možností stanovených v Õ přílohách III a VII Ö IV Õ , a
popřípadě podle přílohy VIII pro
všechny jejich obchodní činnosti. ê 93/6/EHS
čl. 4 odst. 1 body iii) a iv) (přizpůsobený) iii) kapitálových
požadavků stanovených směrnicí 89/647/EHS pro jejich veškeré obchodní
činnosti, s výjimkou jak obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu,
tak jejich nelikvidních aktiv, pokud jsou odečtena od kapitálu podle
přílohy V odst. 2 písm. d); iv) iv)
kapitálových požadavků stanovených v odstavci 2. ê 93/6/EHS
čl. 4 odst. 1 body iii) až iv) druhý pododstavec Bez ohledu na výši kapitálových požadavků uvedenou v bodech i) až
iv) nesmí být požadavek na kapitál investičních podniků nižší než
částka stanovená v příloze IV. ê 93/6/EHS
čl. 4 odst. 2 až 5 2. Příslušné orgány vyžadují, aby instituce kryly rizika
vyplývající v souvislosti s obchodováním mimo působnost jak této
směrnice, tak směrnice 89/647/EHS, a pokládaná za podobná
rizikům krytým podle těchto směrnic přiměřeným
kapitálem. 3. Jestliže kapitál instituce klesne pod částku požadovaného
kapitálu uvedenou v odstavci 1, příslušné orgány zajistí, aby dotyčná
instituce podnikla vhodná opatření k co nejrychlejší nápravě této
situace. 4. Příslušné orgány vyžadují, aby instituce zavedly systémy
sledování a řízení úrokového rizika u všech svých obchodů, a tyto
systémy budou podléhat dohledu příslušných orgánů. 5. Od institucí se vyžaduje, aby prokázaly příslušným
orgánům, že používají systémy, které mohou kdykoliv s dostatečnou
přesností vypočítat jejich finanční pozice. ê 93/6/EHS
čl. 4 odst. 6 (přizpůsobený) 2. Odchylně od odstavce 1
mohou příslušné orgány povolit institucím, aby kapitálové požadavky na
svoje obchody zahrnuté v obchodním portfoliu vypočítaly spíše podle Ö čl. 75
písm. a) směrnice [2000/12/ES] a odstavců 6, 7, 8 a 10
přílohy II této směrnice Õ směrnice 89/647/EHS než podle příloh I a
II této směrnice, pokud Ö velikost
obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu splňuje tyto požadavky Õ : i)a) podíl
obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu těchto institucí zpravidla
nepřesahuje 5 % jejich celkových obchodů; ii)b) celková částka pozic zahrnutých v
obchodním portfoliu zpravidla nepřesahuje 15 milionů ECU Ö EUR Õ; a iii)c) podíl obchodů zahrnutých v obchodním
portfoliu těchto institucí nikdy nepřesahuje 6 % jejich
celkových obchodů a celková částka pozic zahrnutých v obchodním
portfoliu nikdy nepřesahuje 20 milionů ECU
Ö EUR Õ. ê 93/6/EHS
čl. 4 odst. 7 (přizpůsobený) 3. K výpočtu podílu obchodů
zahrnutých v obchodním portfoliu na celkových obchodech, jak je uvedeno v odst.
6 Ö 2 písm. a)
a c) Õ bodech i) a iii), mohou příslušné orgány buď
použít velikost Ö kombinovaných Õ rozvahových a
podrozvahových obchodů, účet zisků a ztrát, nebo kapitál
dotyčných institucí nebo kombinaci těchto měření. Při
posuzování velikosti rozvahových a podrozvahových obchodů jsou dluhové
nástroje hodnoceny v tržních cenách nebo v hodnotě jistiny, akcie v jejich
tržních cenách a deriváty podle nominální nebo tržní hodnoty podkladových
nástrojů. Dlouhé a krátké pozice se sčítají bez ohledu na jejich
znaménka. ê 93/6/EHS
čl. 4 odst. 8 (přizpůsobený) 4. Jestliže se stane, že instituce
překročí po dobu delšíle než
krátké období jeden nebo oba z limitů stanovených v odst. 6 Ö 2 písm. a)
a b) Õ bodech i) a ii) nebo překročí jeden nebo oba z
limitů stanovených v odst. 6 Ö 2
písm. c) Õ bodu iii), je od této instituce vyžadováno, aby
ohledně svých obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu splnila spíše
požadavky stanovené v Ö odst. 1
písm. a) Õ čl. 4 odst. 1 bodu i) než požadavky uvedené ve Ö čl. 75
písm. a) Õ směrnice 89/647/EHS Ö [2000/12/ES] Õ a aby o tom
uvědomila příslušný orgán. ò nový Článek 19 1. Pro
účely odstavce 14 přílohy I může být, s výhradou
vnitrostátního uvážení, dluhopisům vydaným týmiž subjekty a denominovaným
a financovaným v domácí měně přiděleno vážení ve výši
0 %. ê 93/6/EHS
čl. 11 odst. 2 (přizpůsobený) 2. Odchylně od odstavcůe
Ö 13 a Õ 14 přílohy I
mohou členské státy stanovit požadavek specifického rizika pro jakékoli
dluhopisy s váhou 10 % podle čl. 11
odst. 2 směrnice 89/647/EHS Ö , kterých se
týká příloha VI část 1 odst. 65 až 67 směrnice
[2000/12/ES], Õ rovnající se polovině požadavku specifického rizika pro
kvalifikující položku se stejnou zbývající dobou do splatnosti jako tyto
dluhopisy Ö , sníženému v
souladu se sazbami uvedenými v příloze VI části 1
odst. 68 směrnice [2000/12/ES] Õ . ò nový 3. Pokud
příslušný orgán schválí podnik kolektivního investování ze třetí
země, jak je uvedeno v příloze I odst. 52, pak
může příslušný orgán jiného členského státu takový podnik
rovněž uznat, aniž by musel sám provádět jeho hodnocení. Článek 20 1. S výhradou
odstavců 2, 3 a 4 tohoto článku a s výhradou článku 34 této
směrnice se požadavky v článku 75 směrnice
[2000/12/ES] použijí na investiční podniky. 2. Odchylně
od odstavce 1 mohou příslušné orgány povolit investičním podnikům,
které nejsou oprávněny poskytovat investiční služby uvedené v seznamu
bodu 3 a 6 přílohy I části A směrnice 2004/39/ES,
aby držely kapitál, který je vždy vyšší než větší z následujících
částek nebo je jí roven: a) součet
kapitálových požadavků obsažených v čl. 75 písm. a)
až c) směrnice [2000/12/ES]; b) částka
stanovená v článku 21 této směrnice. 3. Odchylně
od odstavce 1 mohou příslušné orgány povolit investičním
podnikům, které drží počáteční kapitál ve smyslu
článku 9, ale které spadají do následujících kategorií, aby držely
kapitál, který je vždy vyšší než součet kapitálových požadavků
vypočítaných v souladu s požadavky obsaženými v čl. 75
písm. a) až c) směrnice [2000/12/ES] a částky předepsané v článku 21
této směrnice, nebo je tomuto součtu roven: a) investiční
podniky, které obchodují na vlastní účet za účelem splnění nebo
vykonání objednávky klienta nebo za účelem získání přístupu
k zúčtovacímu a vypořádacímu systému nebo uznávané burze,
jestliže jednají jako agentura nebo vykonávají objednávku klienta; b) investiční
podniky: i) které nedrží
peníze nebo cenné papíry klienta; ii) které
uskutečňují pouze obchodování na vlastní účet; iii) které nemají
žádné vnější zákazníky; iv) u jejichž
transakcí se výkon a vypořádání uskutečňují na odpovědnost
clearingové instituce a jsou uvedenou clearingovou institucí zaručeny. 4. Investiční
podniky uvedené v odstavcích 2 a 3 zůstanou předmětem
všech ostatních ustanovení týkajících se operačního rizika a stanovených v
příloze V směrnice [2000/12/ES]. ê 93/6/EHS
příloha IV (přizpůsobený) Článek 21 Od investičních podniků se vyžaduje,
aby držely kapitál rovnající se jedné čtvrtině jejich pevné režie za
předchozí rok. Příslušné orgány mohou tento požadavek
upravit v případě Ö významné Õ materiální změny v obchodech podniku od
předchozího roku. Podniky,
kterýé vykonáváají
obchodní činnost méně než jeden rok, včetně dne zahájení
své činnosti, musíejí splňovat požadavek na kapitál ve
výši jedné čtvrtiny částky pevné režie plánované v jehojím
obchodním plánu, pokud orgányúřady nevyžadují úpravu tohoto plánu. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö oddíl 2
uplatňování požadavků na konsolidovaném základě Õ ò nový Článek 22 1. Příslušné
orgány, které mají úkol nebo pověření vykonávat dohled na
konsolidovaném základě nad skupinami uvedenými v článku 2,
nemusí v konkrétních případech vyžadovat uplatňování
kapitálových požadavků na konsolidovaném základě za předpokladu,
že: a) každý
investiční podnik v takové skupině používá definici kapitálu uvedenou
v článku 16; b) všechny
investiční podniky v takové skupině spadají do kategorií uvedených v
čl. 20 odst. 2 a 3; c) každý
investiční podnik v takové skupině splňuje na individuálním
základě požadavky ukládané články 18 a 20 a současně
odečítá z kapitálu veškeré podmíněné závazky ve prospěch
investičních podniků, finančních institucí, společností
spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly
konsolidovány; d) jakákoli
finanční holdingová společnost, která je mateřským podnikem
jakéhokoli investičního podniku v takové skupině, drží alespoň
tolik kapitálu zde definovaného jako součet písmen a) až h)
článku 57 směrnice [2000/12/ES], kolik je součet úplné
účetní hodnoty veškerých účastí, podřízených pohledávek a
nástrojů uvedených v článku 57 směrnice [2000/12/ES] v
investičních podnicích, finančních institucích, společnostech
spravujících aktiva a podnicích pomocných služeb, které by jinak byly
konsolidovány, a celkové částky veškerých podmíněných závazků ve
prospěch investičních podniků, finančních institucí,
společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by
jinak byly konsolidovány; Pokud jsou splněna
kritéria prvního pododstavce, musí mít každý investiční podnik zavedené
systémy pro sledování a kontrolu zdrojů kapitálu a financování všech
finančních holdingových společností, investičních podniků,
finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků
pomocných služeb v rámci skupiny. 2. Odchylně od odstavce 1 mohou
příslušné orgány finančním holdingovým společnostem, které jsou
mateřským podnikem investičního podniku v takové skupině,
povolit, aby používaly hodnotu nižší než je hodnota vypočtená podle odst. 1
písm. d), nikoliv však nižší než součet požadavků uložených
individuálně článkem 18 a 20 investičním podnikům,
finančním institucím, společnostem spravujícím aktiva a podnikům
pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány, a celkové částky veškerých
podmíněných závazků ve prospěch investičních podniků,
finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků
pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány. Pro účely tohoto
odstavce je kapitálový požadavek na finanční instituce, společnosti
spravující aktiva a podniky pomocných služeb fiktivním kapitálovým požadavkem. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 5 a 6 (přizpůsobený) Článek 23 Příslušné orgány vyžadují od
investičních podniků ve skupině, od níž nebylo vyžadováno
splnění požadavků podle odstavce 4 Ö článku 22 Õ, aby je informovaly
o těch rizicích, včetně rizik spojených se složením a zdroji
kapitálu a financování, která by mohla ohrozit jejich finanční postavení Ö pozice Õ . Jestliže
příslušné orgány pak usoudí, že finanční pozice těchto
investičních podniků nejsou přiměřeně
chráněny, budou od nich vyžadovat, aby podnikly potřebná
opatření, včetně omezení pro převod kapitálu z těchto
podniků do jiných částí skupiny Ö , bude-li to
nezbytné Õ . Jestliže příslušné orgány nevyžadují
povinnost dohledu na konsolidovaném základě podle Ö článku 22 Õ odstavce 4, přijmou jiná vhodná opatření ke
sledování rizik celé skupiny, zejména velké úvěrové angažovanosti, a to
včetně všech podniků, které nemají sídlo v členském
státě. ò nový Jestliže příslušné orgány nevyžadují povinnost dohledu na
konsolidovaném základě podle článku 22, použijí se i nadále
individuálně požadavky hlavy V kapitoly 5 směrnice
[2000/12/ES] a požadavky článku 124 směrnice [2000/12/ES] na
dohled nad investičními podniky na individuálním základě. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 7 až 9 7. Členské státy nemusí vyžadovat splnění požadavků
stanovených v článcích 4 a 5 na individuálním nebo částečně
konsolidovaném základě u instituce, která jako mateřský podnik
podléhá dohledu na konsolidovaném základě, a u každé dceřiné
společnosti této instituce, která podléhá jejich povolení a dohledu a je
zahrnuta pod dohled na konsolidovaném základě u instituce, která je její
mateřskou společností. Stejná možnost existuje v případě, že mateřský podnik je
finanční holdingová společnost, která má ústředí ve stejném
členském státě jako tato instituce, pokud podléhá stejnému dohledu
jako úvěrové instituce nebo investiční podniky, a zejména pokud se na
ni vztahují požadavky stanovené v článcích 4 a 5. Je-li výše uvedená možnost využita, je v obou případech nezbytné
podniknout opatření zajišťující uspokojivé rozdělení kapitálu
uvnitř skupiny. 8. Jestliže je instituce dceřinou společností jiné instituce,
je povolená a sídlí v jiném členském státě, použijí příslušné
orgány, které povolení vydaly, ustanovení článků 4 a 5 na tuto
instituci na individuálním základě nebo tam, kde je to vhodné, na
částečně konsolidovaném základě. 9. Odchylně od odstavce 8 příslušné orgány odpovědné za
povolení dceřiné společnosti mateřské společnosti, která je
institucí, mohou na základě dvoustranné dohody přenést svou
odpovědnost za dohled nad kapitálovou přiměřeností
dceřiné společnosti a velkou úvěrovou angažovaností na
příslušné orgány, které mateřskou společnost povolily a
vykonávají nad ní dohled. Komise musí být uvědomena o existenci a obsahu
takových dohod. Tyto informace předá příslušným orgánům ostatních
členských států a Bankovnímu poradnímu výboru a Radě,
s výjimkou skupin, na něž se vztahuje odstavec 3. ò nový Článek 24 Odchylně od
čl. 2 odst. 2 mohou příslušné orgány vyjmout
investiční podniky z konsolidovaného kapitálového požadavku tam uvedeného
za předpokladu, že všechny investiční podniky ve skupině spadají
mezi investiční podniky uvedené v čl. 20 odst. 2 a skupina
nezahrnuje úvěrové instituce. Pokud jsou
splněny požadavky prvního pododstavce, požaduje se po mateřském
investičním podniku, aby držel kapitál, který je vždy vyšší než větší
z následujících dvou konsolidovaných požadavků vypočtených podle
oddílu 3 této kapitoly, nebo který je mu roven: (a)
součet kapitálových
požadavků obsažených v čl. 75 písm. a) až c)
směrnice [2000/12/ES]; (b)
částka
předepsaná v článku 21. Článek 25 Odchylně od
čl. 2 odst. 2 mohou příslušné orgány vyjmout
investiční podniky z konsolidovaného kapitálového požadavku tam uvedeného
za předpokladu, že všechny investiční podniky ve skupině spadají
mezi investiční podniky uvedené v čl. 20 odst. 2 a 3 a
skupina nezahrnuje úvěrové instituce. Pokud jsou
splněny požadavky prvního pododstavce, požaduje se po mateřském
investičním podniku, aby držel kapitál, který je vždy vyšší než
součet konsolidovaných kapitálových požadavků vypočtených podle
oddílu 3 této kapitoly, požadavků obsažených v čl. 75
písm. a) až c) směrnice [2000/12/ES] a částky předepsané
v článku 21 této směrnice, nebo je tomuto součtu
roven. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö ODDÍL 3 Õ výpočet konsolidovaných požadavků ê 98/31/ES
čl. 1 bod 4 (přizpůsobený) Článek 26 1. V případech, kde není využito
práva nevyžadovat splnění požadavků, uvedeného
v článku 20 Ö 22 Õ, mohou
příslušné orgány za účelem výpočtu kapitálových požadavků
stanovených v přílohách I a VIII a
výpočtu rizik Ö expozic Õ vůči
klientům stanovených v Ö článcích 28
až 32 a Õ příloze VI
na konsolidovaném základě povolit, aby pozice v obchodním portfoliu jedné
instituce kompenzovaly pozice v obchodním portfoliu jiné instituce podle
pravidel stanovených v Ö článcích 28
až 32 a Õ
přílohách I, VI a VIII. Mohou rovněž povolit, aby devizové pozice v
jedné instituci kompenzovaly devizové pozice v jiné instituci podle pravidel
stanovených v příloze III a/nebo příloze VIII.
Mohou rovněž povolit, aby komoditní pozice v jedné instituci kompenzovaly
komoditní pozice v jiné instituci podle pravidel stanovených v příloze VII Ö IV Õ a/nebo příloze
VIII. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 11 (přizpůsobený) 2. Příslušné orgány mohou také povolit kompenzaci pozic v obchodnímho portfoliua a devizových nebo komoditních pozic
podniků se sídlem ve třetích zemích, pokud jsou současně
splněny následující podmínky: i)a) tyto
podniky byly povoleny ve třetí zemi a buď odpovídají definici
úvěrové instituce uvedené v první odrážce
čl.ánku 1
Ö 4
odst. 1 Õ směrnice 77/780/EHS Ö [2000/12/ES] Õ , nebo jsou to Ö uznané Õ uznávané investiční podniky Ö z Õ třetích zemí; ii)b) tyto
podniky individuálně splňují požadavky kapitálové
přiměřenosti ekvivalentní požadavkům stanoveným v této
směrnici; iii)c) v dotyčných zemích neexistují
předpisy, které by podstatně ovlivňovaly převod
prostředků v rámci skupiny. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 12 (přizpůsobený) 3. Příslušné orgány také mohou
povolit kompenzaci uvedenou v odstavci 10 Ö 1 Õ v rámci skupiny mezi
institucemi, které byly povoleny v daném členském státě, pokud: i)a) existuje
uspokojivé rozdělení kapitálu uvnitř skupiny; ii)b) zákonný Ö regulační Õ , právní nebo smluvní
rámec, v němž tyto instituce působí, zaručuje vzájemnou
finanční podporu uvnitř skupiny. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 13 (přizpůsobený) 4. Příslušné orgány dále mohou
povolit kompenzaci uvedenou v odstavci 10 Ö 1 Õ v rámci skupiny mezi
institucemi, které splňují podmínky v odstavci 12
Ö 3 Õ, a jakoukoliv
institucí, která patří do stejné skupiny a byla povolena v jiném
členském státě, pokud je tato instituce povinna individuálně
splnit kapitálové požadavky stanovené v článcích 4 a
5 Ö 18, 20 a
28 Õ. ê 93/6/EHS
čl. 7 odst. 14 a 15 (přizpůsobený) Článek 27 1. Pro výpočet kapitálu na
konsolidovaném základě se použijeívá odstavec 5 Ö článek 65 Õ směrnice 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ. 2. Příslušné orgány
odpovědné za výkon dohledu na konsolidovaném základě mohou uznat
platnost specifických definic kapitálu použitelných u dotyčných institucí
podle kapitoly IV při výpočtu jejich konsolidovaného kapitálu. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö ODDÍL 4 Õ Ö SLEDOVÁNÍ A
ŘÍZENÍ VELKÉ ÚVĚROVÉ ANGAŽOVANOSTI Õ ê 93/6/EHS
čl. 5 odst. 1 (přizpůsobený) Článek 28 1. Instituce sledují a řídí svou
velkou úvěrovou angažovanost v souladu se
směrnicí 92/121/EHS Ö články 106
až 118 směrnice [2000/12/ES]. Õ ê 98/31/ES
čl. 1 bod 3 (přizpůsobený) 2. Odchylně od odstavce 1,
instituce, které vypočítávají kapitálové požadavky pro své obchody
zahrnuté v obchodním portfoliu podle příloh I a II, a
popřípadě podle přílohy VIII,
sledují a řídí svou velkou úvěrovou angažovanost v souladu se směrnicí Rady 92/121/EHS
Ö články 106
až 118 směrnice [2000/12/ES] Õ s výhradou změn
uvedených v Ö článcích 29
až 30 Õ příloze VI této směrnice. ò nový 3. Komise
předloží do 31. prosince 2007 Evropskému parlamentu a Radě
zprávu o fungování tohoto oddílu, spolu s jakýmikoli vhodnými návrhy. ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 2 (přizpůsobený) ð nový Článek 29 1. Rizika
Ö Expozice Õ vůči
jednotlivým klientům, kteréá vznikají v obchodním portfoliu, se
vypočítávají sečtením následujících položek i),
ii) a iii): i)a) převaha
dlouhých pozic instituce nad jejími krátkými pozicemi – tam, kde je kladná – u
všech finančních nástrojů emitovaných daným klientem, Ö přičemž
se Õ (čistá pozice u každého z různých
nástrojů se vypočítá podle metod
uvedených v příloze I); ii)b) Ö čistá
expozice Õ v případě
převzetí emisí dluhových nástrojů nebo akcií; bude riziko instituce
její čisté riziko; (které se vypočítá tak, že se odečtou ty
pozice v převzetí nové emise, které jsou upsány třetími stranami na
základě formální dohody) snížené o faktory uvedené v odstavci 39
přílohy I. iii)c) Ö expozice Õ rizika vyplývající z transakcí, dohod a smluv s
dotyčným klientem uvedené v příloze II, přičemž Ö tyto
expozice Õ tato rizika se vypočítají způsobem stanoveným ð pro výpočet velikosti expoziceï ve výše uvedené příloze, bez použití váhy
rizika smluvní strany. Ö Pro účely
písmene b) se čistá expozice vypočítá tak, že se odečtou ty
pozice v převzetí nové emise, které jsou upsány třetími stranami na
základě formální dohody, snížené o faktory uvedené v odstavci 41
přílohy I. Õ Ö Pro účely
písmene b) Õ Aaž do další
koordinace příslušné orgány od institucí vyžadují, aby vytvářely
systémy pro sledování a řízení Ö expozic Õ rizika převzetí nových emisí mezi dobou
počátečního závazku a pracovním dnem 1 s přihlédnutím k povaze
rizik podstupovaných na dotyčných trzích. ðPro účely písmene c) se
články 84 až 89 směrnice [2000/12/ES] vyloučí z odkazu
v odstavci 5 přílohy II této směrnice.ï ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 3 (přizpůsobený) 2. Ö Expozice
vůči ekonomicky spjatým skupinám klientů Õ Míra rizika u skupin spojených klientů v obchodním
portfoliu se pak vypočítajíá
jako součet Ö expozic
vůči Õ měr rizika u jednotlivým klientům ve
skupině, jak uvádí odstavec 12. ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 4 (přizpůsobený) Článek 30 1. Ö Celkové
expozice vůči Õ Celková míra rizika u jednotlivým klientům nebo Ö ekonomicky
spjatým skupinám klientů Õ skupin spojených klientů se vypočítajíá
jako součet Ö expozic Õ měr rizika, které vznikají v obchodním portfoliu, a
Ö expozic Õ měr rizika, které vznikají Ö v bankovním
portfoliu Õ mimo obchodní portfolio, s přihlédnutím k článkům.
4 Ö 112 až
117 Õ odst. 6 až 12 směrnice 92/121/EHS
Ö [2000/12/ES] Õ. Pro výpočet Ö expozice
v bankovním portfoliu ocení Õ míry rizika mimo obchodní portfolio použijí instituce Ö expozici Õ míru rizika vyplývající z aktiv, která se odčítají
od jejich kapitálu podle Ö čl. 13
odst. 2 písm. d) Õ odst. 2 písm. d) přílohy V, jež
se rovnají Ö jako
rovnou Õ nule. ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 5 (přizpůsobený) ð nový 2. Celkovéá Ö expozice Õ míra rizika institucí vůči jednotlivým
klientům a Ö ekonomicky
spjatým skupinám klientů Õ skupinám spojených klientů vypočítanéá
podle odstavce 4 se hlásí podle článku 3 Ö 110 Õ směrnice 92/121/EHS Ö [2000/12/ES] Õ. ð Jinak než v případě
zpětných (repo) obchodů nebo půjček či
výpůjček cenných papírů nebo komodit, výpočet velké
angažovanosti vůči klientům a ekonomicky spjatým skupinám
klientů pro účely hlášení nezahrnuje uznání snižování úvěrového
rizika. ï ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 6 (přizpůsobený) 3. Součet těchto Ö expozic Õ měr rizika vůči jednotlivémuým
klientuům
nebo Ö ekonomicky
spjaté skupině klientů Õ skupinám spojených klientů Ö v
odstavci 1 Õ se omezuje podle odstavce 4 Ö článků
111 až 117 Õ směrnice 92/121/EHS Ö [2000/12/ES] Õ s výhradou přechodných ustanovení článku 6 téže
směrnice. ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 7 (přizpůsobený) 4. Odchylně od odstavce Ö 3 Õ 6 mohou příslušné orgány povolit, aby se aktiva
představující pohledávky a Ö jiné
expozice Õ jiná rizika vůči investičním
podnikům, uznávaným Ö uznaným Õ investičním
podnikům Ö z Õ třetích zemí a
uznávaným Ö clearingovým
střediskům Õ zúčtovacím subjektům a burzám pro
finanční nástroje posuzovala stejně jako Ö expozice Õ rizika vůči úvěrovým
institucím Ö ve smyslu
čl. 113 odst. 2 bodu i), čl. 115 odst. 2 a
článku 116 Õ podle čl. 4 odst. 7 písm. i), čl. 4 odst. 9 a 10
směrnice 92/121/EHS Ö [2000/12/ES]. Õ ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 8 (přizpůsobený) Článek 31 Příslušné orgány mohou povolit, aby
limity stanovené v článku 4 Ö článcích 111
až 117 Õ směrnice 92/121/EHS Ö [2000/12/ES] Õ byly
překročeny, pokud Ö jestliže jsou
splněny Õ budou současně splněny následující
podmínky: 1.a) míra
rizika mimo obchodní portfolio Ö v bankovním
portfoliu Õ daného klienta nebo
skupiny klientů nepřekračuje limity stanovené ve směrnici
92/121/EHS Ö článcích 111
až 117 [směrnice 2000/12/ES] Õ, vypočtené s
přihlédnutím ke kapitálu definovanému Ö specifikovanému Õ ve směrnici 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ, takže
převýšení vzniká výlučně v obchodním portfoliu; 2.b) Ö instituce Õ podnik splňuje dodatečný kapitálový požadavek
na převyšující částky Ö vypočtený
v souladu s přílohou VI této směrnice Õ, pokud jde o limity
stanovené v čl. 4 Ö 111 Õ odst. 1
a 2 směrnice 92/121/EHS Ö [2000/12/ES] Õ; 3.c) tam, kde uplynulo 10 dnů nebo
méně od vzniku překročení limitů, nesmí míra rizika u
daného klienta nebo Ö ekonomicky
spjaté skupiny klientů Õ skupiny spojených klientů v obchodním portfoliu
převýšit 500 % kapitálu instituce; 4.d) jakékoliv překročení
limitů, které trvalo déle než 10 dnů, nesmí ve svém součtu
převyšovat 600 % kapitálu instituce; 5.e) instituce musí hlásit
příslušným orgánům každé tři měsíce veškeré případy,
kdy došlo k překročení limitů stanovených v čl. 4 Ö 111 Õ odst. 1 a 2
směrnice 92/121/EHS Ö [2000/12/ES] Õ během
předchozích tří měsíců. Ö V souvislosti
s písmenem e) Õ je v každém
případěu překročení limitů nutno
hlásit částku převýšení a jméno příslušného klienta. ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 9 a 12 (přizpůsobený) Článek 32 1. Příslušné orgány stanoví
postupy, o nichž informují Radu a Komisi, jak
zabránit tomu, aby se instituce záměrně vyhýbaly dodatečným
kapitálovým požadavkům, které by jinak musely splnit u Ö expozic Õ rizik překračujících limity stanovené v
čl. 4 Ö 111 Õ odst. 1
a 2 směrnice 92/121/EHS Ö [2000/12/ES] Õ, jakmile tyto Ö expozice Õ míry rizika trvaly po dobu delší než 10 dnů, a to
tak, že dočasně převedou Ö tyto expozice Õ tato rizika na jiný podnik, ať už ve stejné
skupině, nebo ne, a/nebo podniknou
umělé transakce k vyloučení Ö expozice Õ míry rizika po dobu deseti dnů a vytvoří Ö novou expozici Õ nové riziko. Instituce vedou
systémy, které zajistí, aby každý převod, který má tento účinek, byl
okamžitě hlášen příslušným orgánům. Příslušné orgány oznámí Ö Radě
a Õ Komisi uvedené
postupy. Instituce vedou systémy, které zajistí, aby každý
převod, který má účinek uvedený v prvním pododstavci, byl
okamžitě hlášen příslušným orgánům. 2. Příslušné orgány mohou
povolit, aby instituce, kterým je dovoleno používat alternativní definici Ö určení Õ kapitálu podle odstavce 2 přílohy V Ö čl. 13
odst. 2 Õ, používaly tuto definici Ö uvedené
určení Õ pro účely odstavců 5, 6 a 8 této přílohy Ö čl. 30
odst. 2 a 3 a článku 31 Õ, jestliže vyžadují,
aby dotyčné instituce kromě toho splnily
veškeré povinnosti stanovené v článcích 3 a 4
Ö 110 až
117 Õ směrnice 92/121/EHS Ö [2000/12/ES] Õ, pokud jde o Ö expozice Õ míru rizika vznikajícího
mimo jejich obchodní portfolio použitím kapitálu definovaného ve směrnici 89/299/EHS Ö [2000/12/ES] Õ. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö ODDÍL 5 Õ HODNOCENÍ POZIC PRO ÚČELY PLNĚNÍ OZNAMOVACÍ
POVINNOSTI Článek 33 ò nový 1. Veškeré
pozice obchodního portfolia podléhají pravidlům obezřetného
oceňování, jak jsou uvedena v příloze VII části B.
Tato pravidla požadují, aby instituce zajistily, že ocenění každé pozice
jejich obchodního portfolia odpovídajícím způsobem odráží aktuální tržní
hodnotu. Toto ocenění zahrnuje odpovídající stupeň jistoty
s ohledem na dynamickou povahu pozic obchodního portfolia, požadavek
obezřetnosti a způsob fungování a účel kapitálových
požadavků, pokud jde o pozice obchodního portfolia. 2. Pozice je
třeba alespoň jednou denně znovu ocenit. ê 93/6/EHS
článek 6 (přizpůsobený) 1. Instituce denně hodnotí v tržních cenách pozice ve svém
obchodním portfoliu, pokud se na ně nevztahuje čl. 4 odst. 6. 23. Pokud
právě nejsou k dispozici tržní ceny, například při obchodování s novými emisemi
na primárních trzích, nemusí příslušné orgány vyžadovat
splnění požadavku stanoveného v odstavcíchi 1
Ö a 2 Õ a mohou Ö mají
povinnost Õ vyžadovat, aby
instituce používaly alternativní metody hodnocení za předpokladu, že tyto
metody dostatečně odpovídají požadavku obezřetnosti a že byly
schváleny příslušnými orgány. ê93/6/EHS DOHLED NA KONSOLIDOVANÉM ZÁKLADĚ ò nový OBLAST
PŮSOBNOSTI ê96/3/EHS Článek
7 Všeobecné zásady ê 98/31/ES
čl. 7 odst. 10 10. V případech, kde není využito práva nevyžadovat splnění
požadavků, uvedeného v odstavcích 7 a 9, mohou příslušné
orgány za účelem výpočtu kapitálových požadavků stanovených
v přílohách I a VIII a výpočtu rizik vůči
klientům stanovených v příloze VI na konsolidovaném
základě povolit, aby pozice v obchodním portfoliu jedné instituce
kompenzovaly pozice v obchodním portfoliu jiné instituce podle pravidel
stanovených v přílohách I, VI a VIII. Mohou rovněž povolit, aby devizové
pozice v jedné instituci kompenzovaly devizové pozice v jiné instituci podle
pravidel stanovených v příloze III a/nebo
příloze VIII. Mohou rovněž povolit, aby komoditní pozice v jedné
instituci kompenzovaly komoditní pozice v jiné instituci podle pravidel
stanovených v příloze VII a/nebo příloze VIII. ò nový Oddíl 6 Řízení rizik
a hodnocení kapitálu Článek 34 Příslušné orgány
vyžadují, aby každý investiční podnik splňoval jak požadavky uvedené
v článcích 22 a 123 směrnice [2000/12/ES], tak požadavky
uvedené v článku 13 směrnice 2004/39/ES. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö ODDÍL 7 Õ OZNAMOVACÍ POVINNOST ê 93/6/EHS
článek 8 (přizpůsobený) Článek 35 1. Členské státy vyžadují, aby
investiční podniky a úvěrové instituce poskytovaly příslušným
orgánům svých domovských členských států veškeré informace
nezbytné pro posouzení, zda vyhovují předpisům přijatým v
souladu s touto směrnicí. Členské státy rovněž zajistí, aby vnitřní kontrolní mechanismy Ö vnitřní
kontroly Õ těchto institucí a administrativní a účetní
postupy Ö těchto
institucí Õ umožňovaly
ověřování, zda vždy vyhovují těmto předpisům. 2. Investiční podniky Ö činí
oznámení vůči Õ plní oznamovací povinnost příslušným orgánům
způsobem upřesněným těmito orgány, a to minimálně
jednou měsíčně v případě podniků, na něž se
vztahuje článek. 3 odst. 3 Ö 9, Õ minimálně
jednou za tři měsíce v případě podniků, na něž se
vztahuje čl. 3 Ö 5 Õ odst. 1, a
minimálně jednou za šest měsíců v případě podniků,
na něž se vztahuje čl. 3 Ö 5 Õ odst. 2. 3. Odchylně od odstavce 2 se
od investičních podniků, na něž se vztahuje čl. 3 Ö 5 Õ odst. 1 a Ö článek 9, Õ 3 vyžaduje, aby poskytovaly informace na konsolidovaném
nebo Ö subkonsolidovaném Õ částečně konsolidovaném základě
pouze jednou za šest měsíců. 4. Úvěrové instituce plní
oznamovací povinnost způsobem upřesněným příslušnými
orgány, a to tak často, jak jim tuto povinnost stanoví směrnice 89/647/EHS Ö [2000/12/ES] Õ. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 5 (přizpůsobený) 5. Příslušné orgány uloží
institucím, aby jim okamžitě oznámily jakýkoliv případ, kdy jejich Ö protistrany Õ smluvní strany v dohodách o zpětném odkoupení a o
zpětném odprodeji nebo v transakcích zahrnujících půjčky a
výpůjčky cenných papírů a komodit neplní své závazky. O takových
případech a jejich důsledcích na posuzování transakcí uvedených
v této směrnici podá Komise Radě zprávu nejpozději do
tří let po datu stanoveném v článku 12. Tato zpráva bude také
popisovat způsob, jakým instituce plní ty z podmínek bodů i) až v)
čl. 2 odst. 6 písm. b), které se na ně vztahují, zejména podmínku
uvedenou v bodě v). V této zprávě se rovněž uvedou
podrobnosti o jakýchkoli změnách v relativním objemu dosavadních
půjček institucí a jejich půjček v rámci dohod o
zpětném odkoupení a o zpětném odprodeji a v rámci výpůjček
cenných papírů nebo komodit. Jestliže Komise dospěje na základě
této zprávy a jiných informací k závěru, že jsou potřebná další
ochranná opatření proti zneužití, předloží příslušné návrhy. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö Kapitola VI Õ Ö ODDÍL 1 Õ PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY ê 93/6/EHS
článek 9 (přizpůsobený) Článek 36 1. Členské státy určí
orgány, které Ö jsou
příslušné Õ mají vykonávat povinnosti uvedené v této
směrnici. Uvědomí o tom Komisi, přičemž uvedou veškeré
rozdělení povinností. 2. Ö Příslušné Õ Oorgány
uvedené v odstavci 1 musí Ö mají Õ být veřejné
orgány nebo orgány Ö subjekty Õ oficiálně uznané
vnitrostátními právními předpisy nebo veřejnými orgány jako
součást systému dohledu fungujícího v daném členském státě. 3. Ö Dotyčným Õ Ppříslušným
orgánům musí Ö mají Õ být poskytnuty
veškeré pravomoce potřebné k výkonu jejich povinností, zejména pravomoc ke
kontrole složení obchodních portfolií. 1.
4. Příslušné orgány
různých členských států úzce spolupracují při výkonu svých
povinností stanovených touto směrnicí, zejména v případech, kdy jsou
investiční služby poskytovány jako přeshraniční služby nebo
zřizováním poboček v jednom nebo několika členských
státech. Na požádání si poskytnou veškeré informace, které mohou usnadnit
dohled nad kapitálovou přiměřeností investičních
podniků a úvěrových institucí, a zejména dohled nad tím, zda vyhovují
ustanovením této směrnice. Jakákoliv výměna informací mezi
příslušnými orgány, kterou stanoví tato směrnice, podléhá
ohledně investičních podniků povinnosti služebního tajemství,
stanovené v článku 25 směrnice 93/22/EHS a ohledně
úvěrových institucí povinnosti stanovené v článku 12
směrnice 77/780/EHS pozměněné směrnicí 89/646/EHS. ò nový ODDÍL
2 Dohled Článek 37 1. Články
124 až 132, 136 a 144 směrnice [2000/12/ES] se
přiměřeně použijí na dohled nad investičními podniky v
souladu s těmito ustanoveními: a) odkazy na
článek 6 směrnice [2000/12/ES] se považují za odkazy na
článek 5 směrnice 2004/39/ES; b) odkazy na
článek 22 a 123 směrnice [2000/12/ES] se považují za odkazy na
článek 34 této směrnice; c) odkazy na
články 44 až 52 směrnice [2000/12/ES] se považují za odkazy na
články 54 a 58 směrnice 2004/39/ES. Pokud má mateřská
finanční holdingová společnost v EU jako dceřiný podnik jak
úvěrovou instituci, tak i investiční podnik, bude jeden
příslušný orgán odpovědný za dohled nad úvěrovou institucí
určen jako orgán odpovědný za dohled na konsolidovaném základě
nad subjekty kontrolovanými uvedenou mateřskou finanční holdingovou
společností. 2. Požadavky
stanovené v čl. 129 odst. 2 směrnice [2000/12/ES] se
rovněž použijí na uznávání interních modelů institucí podle
přílohy V této směrnice. Období pro uznání
uvedené v prvním pododstavci činí šest měsíců. ê 93/6/EHS
čl. 9 odst. 4 (přizpůsobený) Článek 38 1. Příslušné orgány různých členských států úzce spolupracují
při výkonu svých povinností stanovených touto směrnicí, zejména v
případech, kdy jsou investiční služby poskytovány jako
přeshraniční služby nebo zřizováním poboček v jednom nebo několika členských státech. Na požádání si poskytnou veškeré informace, které
mohou usnadnit dohled nad kapitálovou přiměřeností investičních podniků a úvěrových institucí,
a zejména dohled nad tím, zda vyhovují ustanovením této směrnice. 2. Jakákoliv výměna informací
mezi příslušnými orgány, kterou stanoví tato směrnice, podléhá
ohledně investičních podniků Ö následujícím Õ povinnostemi
služebního tajemství Ö : Õ a) Ö pro
investiční podniky povinnostem Õ stanoveným v
článcíchku 25 Ö 54 a 58 Õ směrnice 93/22/EHS Ö 2004/39/ES Õ; b) a ohledněÖ pro Õ úvěrové
instituce povinnosti Ö povinnostem Õ stanoveným v
článcíchku Ö 44 až 52 Õ 12 směrnice 77/780/EHS, pozměněné směrnicí
89/646/EHS Ösměrnice
[2000/12/ES] Õ . ò nový Kapitola VII Zveřejňování
informací Článek 39 Požadavky stanovené
v hlavě V kapitole 5 směrnice [2000/12/ES] se použijí na
investiční podniky. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö Kapitola VIII Õ Ö ODDÍL 1 Õ ò nový Článek 40 Pro účely
výpočtu minimálních kapitálových požadavků pro riziko protistrany
podle této směrnice a pro úvěrové riziko podle směrnice
[2000/12/ES], a aniž by byla dotčena ustanovení druhého až šestého
odstavce přílohy III směrnice [2000/12/ES], se expozice
vůči uznaným investičním podnikům z třetích zemí
a expozice vůči uznávaným clearingovým střediskům a burzám
posuzují jako expozice vůči institucím. Článek 41 Do 31. prosince
2008 Komise přezkoumá a v případě potřeby pozmění
zacházení s riziky protistrany stanovené v příloze II. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö ODDÍL 2 Õ ÖVýkonné pravomociÕ ê 93/6/EHS
článek 10 (přizpůsobený) ð nový Článek 42 1. Až do
přijetí další směrnice, kterou se tato směrnice přizpůsobí
technickému pokroku v oblastech uvedených níže, rozhoduje Rada v souladu s
rozhodnutím 87/373/EHS na návrh Komise kvalifikovanou většinou o
přijetí následujících úprav, budou-li nezbytné: Ö Komise rozhodne
o jakýchkoli změnách v následujících oblastech v souladu s postupem
uvedeným v čl. 43 odst. 2. Õ a) vyjasnění definic v článku 2
Ö 3 Õ za účelem
zajištění jednotného používání této směrnice v celém
Společenství, b) vyjasnění definic v článku 2
Ö 3 Õ s přihlédnutím
k vývoji na finančních trzích, c) změna částek počátečního kapitálu stanovených
v článcíchku 3 Ö 5 až 9 Õ a částky
uvedené v čl. 4 odst. 6 Ö 18
odst. 2 Õ s přihlédnutím
k vývoji v hospodářské a měnové oblasti, ðd) změna kategorií investičních
podniků v čl. 20 odst. 2 a 3 s přihlédnutím k vývoji na
finančních trzích, ï ðe) vyjasnění požadavků stanovených
v článku 21 za účelem zajištění jednotného používání
této směrnice v celém Společenství, ï f) harmonizace terminologie definic a jejich rámce v souladu s
pozdějšími právními předpisy o institucích a záležitostech s nimi
spojených., ðg) změna technických ustanovení
příloh I až VII s přihlédnutím k vývoji na finančních
trzích, měření rizika, účetních standardů nebo
požadavků stanovených v právních předpisech Společenství. ï ò nový Článek 43 1. Komisi je
nápomocen výbor. 2. Odkazuje-li
se na tento odstavec, použije se postup stanovený v článku 5
rozhodnutí 1999/468/ES v souladu s čl. 7 odst. 3 a
článkem 8 uvedeného rozhodnutí. Doba uvedená
v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Ö ODDÍL 3 Õ PŘECHODNÁ USTANOVENÍ ê 93/6/EHS
článek 11 Článek 11 1. Členské
státy mohou povolovat investiční podniky, na něž se vztahuje čl.
30 odst. 1 směrnice 93/22/EHS a jejichž kapitál ke dni provedení této
směrnice je nižší než částky stanovené v čl. 3 odst. 1 až 3
této směrnice. Kapitál těchto investičních podniků však
musí odpovídat podmínkám stanoveným v čl. 3 odst. 5 až 8 této
směrnice. 2. Odchylně od odstavce 14 přílohy I mohou členské státy
stanovit požadavek specifického rizika pro jakékoli dluhopisy s váhou 10 %
podle čl. 11 odst. 2 směrnice 89/647/EHS rovnající se polovině
požadavku specifického rizika pro kvalifikující položku se stejnou zbývající
dobou do splatnosti jako tyto dluhopisy. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 6 (přizpůsobený) Článek 1 Až do 31. prosince 2006 mohou členské státy povolovat svým
institucím použití minimálních sazeb rozdílových (spread-rate), držení
(carry-rate) a přímých (outright-rate), jak jsou stanoveny v následující
tabulce, namísto sazeb uvedených v příloze VII odstavcích 13, 14, 17 a 18,
pokud podle názoru příslušných orgánů tyto instituce: i) se ve
významném měřítku účastní obchodu s komoditami, ii) mají
diverzifikované komoditní portfolio a iii) ještě
nejsou schopny používat interní modely pro účely výpočtu kapitálového
požadavku ke komoditnímu riziku v souladu s přílohou VIII. Tabulka || Drahé kovy (kromě zlata) || Základní kovy || Zemědělské produkty (netrvanlivé) || Jiné produkty, včetně energetických Sazba rozdílová (%) || 1,0 || 1,2 || 1,5 || 1,5 Sazba držení (%) || 0,3 || 0,5 || 0,6 || 0,6 Sazba přímá (%) || 8 || 10 || 12 || 15 Členské státy
sdělí Komisi, jak tento článek využívají. ò nový Článek 44 Ustanovení
čl. 152 odst. 1 až 6 směrnice [2000/12/ES] se v souladu s
článkem 2 a kapitolou V oddílem 2 a 3 této směrnice
použijí na investiční podniky vypočítávající hodnoty rizikově
vážených expozic pro účely přílohy II této směrnice v
souladu s články 84 až 89 směrnice [2000/12/ES], nebo na
investiční podniky používající pokročilý přístup k
měření (Advanced Measurement Approach), jak je uveden v
článku 105 uvedené směrnice, pro výpočet jejich
kapitálových požadavků pro operační riziko. Článek 45 Do 31. prosince
2012 mohou členské státy použít u investičních podniků na
obchodní linii „obchodování na finančních trzích“ relevantní ukazatel ve
výši 15 %, pokud relevantní ukazatel obchodní linie „obchodování na
finančních trzích“ představuje alespoň 50 % celkových
relevantních ukazatelů pro veškeré jeho obchodní linie vypočtené v
souladu s článkem 20 této směrnice a přílohou X
částí 2 odst. 1 až 8 směrnice [2000/12/ES]. ê 93/6/EHS
článek 12 (přizpůsobený) ð nový Ö ODDÍL 4 Õ ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Článek 46 1. Členské
státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro
dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do data určeného v
čl. 31 druhém pododstavci směrnice 93/22/EHS. Neprodleně o nich
uvědomí Komisi. 1. Členské
státy nejpozději do 31. prosince 2006 přijmou a zveřejní
právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s
články 2, 3, 11, 13, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 29, 30, 33, 34,
35, 37, 39, 40, 42, 44, 45, 47 a přílohami I, II, III, V, VII.
Neprodleně sdělí Komisi znění uvedených předpisů a
srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí. Budou uvedené předpisy používat od
31. prosince 2006. Tato opatření Ö Tyto
předpisy Õ přijaté
členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být
takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Ö Členské
státy rovněž učiní prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a
správních předpisech k těm směrnicím, které tato směrnice
ruší, se považují za odkazy na tuto směrnici. Õ Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členské státy sdělí
Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních
předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této
směrnice. ò nový Článek 47 1. Ustanovení
čl. 152 odst. 7 až 12 směrnice [2000/12/ES] se obdobně
použije pro účely této směrnice, s výhradou následujících
ustanovení, která se použijí v případě výkonu uvážení uvedeného v
čl. 152 odst. 7 směrnice [2000/12/ES]: a) odkazy v
příloze II odst. 6 směrnice [2000/12/ES] se považují za
odkazy na směrnici 2000/12/ES ve znění platném před datem
uvedeným v článku 46; b) příloha II
odst. 4.1 se použije ve znění platném před datem uvedeným v
článku 46. 2. Ustanovení
čl. 157 odst. 2 směrnice [2000/12/ES] se obdobně použije
pro účely článků 18 a 20. ê 93/6/EHS
článek 13 Článek 13 Komise předloží Radě co nejdříve návrhy na kapitálové
požadavky týkající se obchodování s komoditami, komoditních derivátů
a jednotek podniků kolektivního investování. Rada rozhodne o návrzích Komise nejpozději do šesti
měsíců před provedením této směrnice. ò nový Článek 48 Směrnice
93/6/EHS ve znění směrnic uvedených v seznamu
přílohy VIII části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny
povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení do
vnitrostátního práva směrnic stanovených v příloze VIII
části B. Odkazy na zrušené
směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se
srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX. Článek 49 Tato směrnice
vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku
Evropské unie. ê 93/6/EHS
článek 14 USTANOVENÍ O
REVIZI Článek 14 Do tří let
ode dne uvedeného v článku 12 Rada na návrh Komise přezkoumá a v
případě potřeby pozmění tuto směrnici na základě
zkušeností nabytých při jejím používání a s přihlédnutím k inovacím
na trhu, a zejména k vývoji na mezinárodních fórech za účasti kontrolních
orgánů. ê 93/6/EHS
článek 15 Článek 50 Tato směrnice je určena
členským státům. V Bruselu dne Za Evropský parlament Za
Radu předseda předseda ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) ð nový PŘÍLOHA I ð VÝPOČET KAPITÁLOVÝCH
POŽADAVKŮ PRO ï RIZIKO POZICE ÚVOD Ö OBECNÁ
USTANOVENÍ Õ Ö Započtení Õ Výpočet čisté pozice 1. Přebytek dlouhých (krátkých) pozic
instituce nad jejími krátkými (dlouhými) pozicemi ve stejných akciích,
dluhopisech a konvertibilních cenných papírech a totožných finančních
termínových obchodech, opcích, opčních listech a krytých opčních
listech je její čistá pozice v každém z těchto rozdílných
nástrojů. Při výpočtu čisté pozice povolí příslušné
orgány, aby se pozice v derivátech posuzovaly jako pozice v podkladovém (nebo
fiktivním) cenném papíru či podkladových (nebo fiktivních) cenných
papírech, jak je uvedeno v odstavcích 4 až 7. Při výpočtu
specifického rizika podle odstavce 14 se nebere v úvahu skutečnost,
zda instituce drží vlastní dluhové nástroje. 2. Není povoleno Ö započtení
pozice Õ vyrovnávání v konvertibilních nástrojích proti Ö kompenzující Õ poziciím v
podkladových nástrojích, pokud příslušné orgány nepřijmou postup,
podle něhož se bere v úvahu pravděpodobnost toho, že určitý
konvertibilní cenný papír bude konvertován, nebo pokud vyžadují kapitál ke
krytí možných ztrát při konverzi. 3. Veškeré čisté pozice, bez ohledu na
jejich znaménka, je nutno denně Ö konvertovat Õ převádět do zúčtovací měny instituce
v převládajícím okamžitém směnném kurzu před jejich celkovým
součtem. Specifické nástroje ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) è1 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 1 písm. a) 4. Termínové úrokové smlouvy, termínové
úrokové dohody (FRA) a Ö forwardové Õ termínové závazky k nákupu nebo
či prodejie
dluhových nástrojů se posuzují jako kombinace dlouhých a krátkých pozic.
Tak například dlouhá pozice u termínových úrokových obchodů se
posuzuje jako kombinace výpůjčky splatné v den dodání termínové
smlouvy a držení aktiva se splatností v den splatnosti podkladového nástroje
nebo podkladové fiktivní pozice dotyčné termínové smlouvy. Podobně se
prodaná termínová úroková dohoda posuzuje jako dlouhá pozice se splatností
v den vypořádání plus doba smlouvy a jako krátká pozice se splatností
v den vypořádání. Výpůjčka i držení aktiva se pro výpočet
kapitálového požadavku ke krytí specifického rizika u termínových úrokových
obchodů a termínových úrokových dohod zahrne do kolonky
centrální vlády Ö první kategorie
stanovené Õ v tabulce 1
v odstavci 14. Ö Forwardový Õ Termínový závazek k nákupu dluhového nástroje se posuzuje
jako kombinace výpůjčky s dnem splatnosti v den dodání a dlouhé
(okamžité) pozice u dluhového nástroje samého. Výpůjčka se pro
účely specifického rizika zahrne do kolonky
centrální vlády Ö první kategorie
stanovené Õ v tabulce 1 Ö v
odstavci 14 Õ a dluhový nástroj do
odpovídající kolonky v téže tabulce. è1 --- ç ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 1 písm. a)
(přizpůsobený) Příslušné orgány mohou povolit, aby se
kapitálový požadavek pro termínovou smlouvu obchodovanou na burze rovnal marži
požadované burzou, jestliže jsou zcela přesvědčeny, že
přesně odpovídá míře rizika spojeného s termínovou smlouvou a že
dosahuje minimálně výše kapitálového požadavku pro termínovou smlouvu, kterýá by
vyplývala z výpočtu provedeného
metodou popsanou níže v této příloze nebo použitím metody interních
modelů popsané v příloze VIII. Až do 31. prosince 2006 mohou pPříslušné orgány mohou také povolovat, aby kapitálový požadavek
pro smlouvu OTC derivátů ve smyslu tohoto odstavce zúčtovanou jimi
uznávanýmou Ö clearingovým
střediskem Õ institucí zajišťující zúčtování byl roven
marži požadované Ö tímto
střediskem Õ touto institucí, jestliže jsou zcela
přesvědčeny, že přesně odpovídá míře rizika
spojeného s touto smlouvou a že dosahuje minimálně výše kapitálového
požadavku pro dotyčnou smlouvu, kterýá by vyplývala z výpočtu provedeného metodou popsanou
níže v této příloze nebo Ö použitím Õ metody interních modelů
popsané v příloze VIII. ê 93/6/EHS
čl. 2 odst. 22 (přizpůsobený) Pro účely tohoto odstavce je Ö se Õ dlouhouá
pozicíe
Ö rozumí Õ pozice, v níž
instituce stanovila úrokovou míru, kterou dostane v určitou dobu v
budoucnosti, a krátkouá pozicíe je Ö se rozumí Õ pozice, v níž
stanovila úrokovou míru, kterou zaplatí v určitou dobu v budoucnosti. ê93/6/EHS 5. Opce na úrokové sazby, dluhové nástroje,
akcie, indexy akcií, termínové finanční smlouvy, swapy a cizí měny se
posuzují, jako by to byly pozice v hodnotě částky podkladového
nástroje opce vynásobené jejich faktorem delta pro účely této
přílohy. Tyto pozice lze odčítat proti kompenzujícím pozicím v
identických podkladových cenných papírech nebo derivátech. Použitý faktor delta
je faktor delta příslušné burzy, faktor delta vypočtený
příslušnými orgány nebo tam, kde není k dispozici, nebo pro OTC opce, faktor vypočtený samotnou institucí,
přičemž model použitý touto institucí musí odpovídat nárokům ze
strany příslušných orgánů. Příslušné orgány však mohou stanovit, aby
instituce vypočítávaly faktory delta za použití metodiky stanovené
těmito příslušnými orgány. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 1 písm. b)
(přizpůsobený) Příslušné orgány
vyžadují, aby oOstatní rizika spojená s opcemi, kromě rizika delta, byla Ö musejí
být Õ zajištěna.
Příslušné orgány mohou povolovat, aby se kapitálový požadavek pro prodanou
opci obchodovanou na burze rovnal marži požadované burzou, jestliže jsou zcela
přesvědčeny, že přesně odpovídá riziku spojenému s
opcí a že dosahuje minimálně výše kapitálového požadavku pro opci, který
by vyplýval z výpočtu provedeného metodou Ö uvedenou Õ popsanou níže v této příloze nebo metodou interních
modelů popsanou v příloze VIII. Až do 31. prosince 2006 mohou pPříslušné orgány mohou také povolovat, aby se kapitálový
požadavek pro OTC opci zúčtovanou jimi uznávanýmou Ö clearingovým
střediskem Õ institucí zajišťující zúčtování rovnal marži
požadované Ö tímto
střediskem Õ touto institucí, jestliže jsou zcela
přesvědčeny, že přesně odpovídá riziku spojenému s
opcí a Ö že Õ dosahuje
minimálně výše kapitálového požadavku pro OTC opci, který by vyplýval z
výpočtu provedeného metodou uvedenou níže v této příloze nebo metodou
interních modelů popsanou v příloze VIII.
Kromě toho mohou povolovat, aby se kapitálový požadavek pro koupenou opci
obchodovanou na burze nebo OTC trzích rovnal požadavku pro její podkladový
nástroj, pokud výsledný požadavek nepřesahuje tržní hodnotu opce.
Kapitálový požadavek pro prodanou OTC opci se stanovuje v poměru k jejímu
podkladovému nástroji. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 1 písm. c) 6. Opční listy vztahující se k dluhovým
nástrojům a akciím se posuzují jako opce uvedené v odstavci 5. ê93/6/EHS 7. Swapy se pro účely úrokového rizika
posuzují jako rozvahové nástroje. Tak se úrokový swap, podle kterého instituce
obdrží úrok s pohyblivou sazbou a zaplatí úrok s pevnou sazbou, posuzuje jako
ekvivalent dlouhé pozice u nástroje s pohyblivou úrokovou sazbou se splatností
rovnající se období do příštího stanovení úroku a krátké pozice u nástroje
s pevnou úrokovou sazbou se stejnou splatností, jako je splatnost swapu. ò nový 8. V
případě úvěrových derivátů se musí použít fiktivní hodnota
smlouvy o úvěrovém derivátu, není-li stanoveno jinak. Při
výpočtu kapitálového požadavku k tržnímu riziku strany, která úvěrové
riziko podstupuje („prodávající zajištění“), se pozice stanovují takto: Swap veškerých
výnosů vytváří dlouhou pozici v obecném tržním riziku
referenčního závazku a krátkou pozici v obecném tržním riziku vládního
dluhopisu, kterému je přidělena riziková váha 0 % v souladu s
přílohou VI směrnice [2000/12/ES]. Vytváří rovněž
dlouhou pozici ve specifickém riziku referenčního závazku. Swap úvěrového
selhání nevytváří pozici v obecném tržním riziku. Pro účely
specifického rizika musí instituce zaznamenat syntetickou dlouhou pozici v
závazku referenčního subjektu. Jsou-li součástí produktu prémie
či úrokové platby, musí být na tyto peněžní toky pohlíženo jako na
fiktivní pozice ve vládním dluhopisu s příslušnou pevnou či
pohyblivou sazbou. Úvěrový
dluhopis vytváří dlouhou pozici v obecném tržním riziku vlastního
dluhopisu jakožto úrokového produktu. Pro účely specifického rizika je
vytvořena syntetická dlouhá pozice v závazku referenčního subjektu.
Kromě toho je vytvořena dlouhá pozice ve specifickém riziku emitenta
dluhopisu. V případě
úvěrového derivátu odvozeného od koše referenčních nástrojů, kde
úvěrová událost vyplývá ze selhání prvního referenčního nástroje z
koše (tzv. first-asset-to-default basket), vzniká pozice ve výši fiktivní
hodnoty závazku každého referenčního subjektu. Jestliže však výše
maximálního možného plnění v případě úvěrové události je
nižší než kapitálový požadavek stanovený postupem podle prvé věty tohoto
pododstavce, lze tuto výši použít jako kapitálový požadavek ke specifickému
riziku. V případě
úvěrového derivátu odvozeného od koše referenčních nástrojů, kde
úvěrová událost vyplývá ze selhání druhého referenčního nástroje z
koše (tzv. second-asset-to-default basket), vzniká pozice ve výši fiktivní
hodnoty závazku každého referenčního subjektu s výjimkou jednoho
(toho s nejnižším kapitálovým požadavkem ke specifickému riziku). Jestliže
však výše maximálního možného plnění v případě úvěrové
události je nižší než kapitálový požadavek stanovený postupem podle prvé
věty tohoto pododstavce, lze tuto výši použít jako kapitálový požadavek ke
specifickému riziku. Tam, kde má
úvěrový dluhopis odvozený od koše referenčních nástrojů externí
rating a splňuje podmínky stanovené pro kvalifikující dluhovou položku,
lze zaznamenat jedinou dlouhou pozici ve specifickém riziku emitenta dluhopisu
namísto pozic ve specifickém riziku vůči každému referenčnímu
subjektu. Produkt odvozený od
koše referenčních nástrojů a poskytující proporcionální
zajištění vytváří pro účely specifického rizika pozici v každém
referenčním subjektu, s tím, že celková fiktivní hodnota smlouvy je
napříč pozicemi rozložena podle podílu celkové fiktivní hodnoty,
kterou představuje každá expozice vůči referenčnímu
subjektu. Tam, kde lze zvolit více než jeden závazek referenčního
subjektu, je riziková váha specifického rizika určena tím ze závazků,
jehož stupeň rizika je nejvyšší. Používá se splatnost smlouvy
o úvěrovém derivátu místo splatnosti závazku. Pro stranu, která
úvěrové riziko přenáší („kupující zajištění“), jsou pozice
stanoveny jako zrcadlový obraz prodávajícího zajištění, s výjimkou
úvěrového dluhopisu (kde vůči emitentovi nevzniká žádná krátká
pozice). Jestliže v určitém okamžiku existuje kupní opce
v kombinaci s navýšením úrokové sazby podřízeného dluhu
(step-up), je na tento okamžik nahlíženo jako na splatnost zajištění. V
případě úvěrových derivátů n-tého selhání (nth
to default) se kupujícím zajištění povoluje, aby kompenzovali specifické
riziko pro n-1 podkladových aktiv (tj. n-1 aktiv s nejnižším požadavkem pro
specifické riziko). ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 89.
Instituce, které své pozice denně hodnotí v tržních cenách a řídí
úrokové riziko u derivátů uvedených v odstavcích 4 až 7 na
základě eskontovaného Ö peněžního Õ hotovostního toku, mohou používat modely citlivosti pro
výpočet pozic uvedených výše a mohou je používat pro jakýkoli dluhopis,
který je umořován spíše během doby zbývající do jeho splatnosti než
jedním konečným splacením jistiny. Uvedený model i jeho použití institucí
musí schválit příslušné orgány. Tyto modely by měly vytvářet
pozice se stejnou citlivostí na změny úrokových sazeb jako podkladové Ö peněžní Õ hotovostní toky. Tuto citlivost je nutno posoudit s
přihlédnutím k nezávislým pohybům vzorových sazeb u křivky
úrokových výnosů, s minimálně jedním bodem citlivosti v každém z
pásem splatnosti uvedeném v tabulce 2 v odstavci 18
Ö 20 Õ . Pozice se zahrnují
do výpočtu kapitálových požadavků podle ustanovení odstavců 15 až 30 Ö 17 až 32 Õ . 910.
Instituce, které nepoužívají modely podle odstavce 8
Ö 9 Õ, mohou místo toho se souhlasem příslušných orgánů
posuzovat jakékoli pozice u derivátů uvedenouých
v odstavcích 4 až 7 jako plně kompenzující, pokud splňují
alespoň tyto podmínky: ia) pozice
mají stejnou hodnotu a jsou denominovány ve stejné měně; iib) referenční
sazby (pro pozice s pohyblivou sazbou) nebo kupony (pro pozice s pevnou sazbou)
jsou úzce porovnávány; iiic) příští
datum stanovení úrokové sazby nebo doba zbývající do splatnosti u pozic s
kuponem s pevnou sazbou se nacházejí v rámci těchto mezí: i) u lhůt kratších než jeden
měsíc: tentýž den;, ii) u lhůt mezi jedním měsícem a
jedním rokem: do sedmi dnů,; iii) více než jeden rok: do třiceti
dnů. 1011.
Převodce cenných papírů nebo zaručených práv vztahujících se na
cenné papíry v rámci dohod o zpětném odkoupení a půjčovatel
cenných papírů v případě půjček cenných papírů
zahrnou tyto cenné papíry do výpočtu svého kapitálového požadavku podle
této přílohy, pokud tyto cenné papíry splňují kritéria stanovená v
článku 2 odst. 6 písm. a) Ö 11 Õ . ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 11. Pozice v
jednotkách podniků kolektivního investování podléhají spíše kapitálovým
požadavkům podle směrnice 89/647/EHS než požadavkům pro riziko
pozice podle této přílohy. Specifická a obecná rizika 12. Riziko pozice u obchodovaného dluhového
nástroje nebo akcií (nebo derivátu dluhu nebo akcií) se pro výpočet
kapitálu potřebného k jeho krytí rozdělí na dvě složky. První je
složka specifického rizika – je to riziko změny v ceně příslušného
nástroje v důsledku faktorů ve vztahu k jeho emitentovi nebo v
případě derivátů k emitentovi podkladového nástroje. Druhá
složka kryje obecné riziko – to je riziko změny v ceně
příslušného nástroje (v případě obchodovaného dluhového nástroje
nebo dluhového derivátu) v důsledku změny v úrovni úrokových sazeb
nebo (v případě akcií nebo derivátu akcií) širokého pohybu na trhu
akcií nespojeného se specifickými atributy jednotlivých cenných papírů. OBCHODOVANÉ DLUHOVÉ NÁSTROJE 13. Instituce
klasifikuje své čČisté
pozice Ö se
klasifikují Õ podle měny, v
níž jsou denominovány, a vypočte kapitálový
požadavek Ö se
vypočte Õ pro obecné a
specifické riziko v každé jednotlivé měně odděleně. Specifické riziko ê93/6/ES
(přizpůsobený) ð nový 14. Instituce
přiřadí své čisté pozice vypočtené
podle odstavce 1 do příslušných kategorií v tabulce 1 na základě doby
zbývající do jejich splatnosti a pak je vynásobí uvedenou váhou. Sečte své vážené pozice (bez ohledu na to, zda
jsou dlouhé nebo krátké) a vypočte kapitálový požadavek ke krytí
specifického rizika. ðv obchodním portfoliu vypočtené
podle odstavce 1 do příslušných kategorií v tabulce 1 na
základě emitenta/dlužníka, externího nebo interního úvěrového ohodnocení
a doby zbývající do jejich splatnosti a pak je vynásobí uvedenou váhou.
Sečte své vážené pozice (bez ohledu na to, zda jsou dlouhé nebo krátké),
aby vypočítala kapitálový požadavek ke krytí specifického rizika. ï ê93/6/EHS Tabulka 1 Položky centrální vlády || Kvalifikující položky || Jiné položky || Do 6 měsíců || Od 6 do 24 měsíců || Nad 24 měsíců || 0,00 % || 0,25 % || 1,00 % || 1,60 % || 8,00 % ò nový Tabulka 1 Nástroje || Kapitálový požadavek pro specifické riziko Dluhové cenné papíry emitované nebo zajišťované centrálními vládami, emitované centrálními bankami, mezinárodními organizacemi, mezinárodními rozvojovými bankami nebo orgány regionální nebo místní správy členských států, které by obdržely rizikovou váhu 0 % podle standardizovaného přístupu či přístupu založeného na interním ratingu. || 0 % Dluhové cenné papíry emitované nebo zajišťované centrálními vládami, emitované centrálními bankami, mezinárodními organizacemi, mezinárodními rozvojovými bankami nebo orgány regionální nebo místní správy členských států, které by obdržely rizikovou váhu 20 % či 50 % podle standardizovaného přístupu. Ostatní kvalifikující položky vymezené v odstavci 15 níže || 0,25 % (doba zbývající do konečné splatnosti je šest měsíců a méně) 1,00 % (doba zbývající do konečné splatnosti je delší než šest měsíců a kratší nebo rovna 24 měsícům) 1,60 % (doba zbývající do splatnosti převyšuje 24 měsíců) Všechny ostatní položky || 8,00 % 15. Pro
účely odstavce 14 se kvalifikujícími položkami rozumějí: a) dlouhé a krátké
pozice v aktivech, která se kvalifikovala pro stupeň externího ratingu,
který odpovídá alespoň investičnímu stupni v procesu
přiřazování (mapping process) vymezeném v hlavě V
kapitole 2 oddíle 3 pododdíle 1 směrnice [2000/12/ES]; b) dlouhé a krátké
pozice v aktivech, jejichž PD není podle přístupu vymezeného v
hlavě V kapitole 2 oddíle 3 pododdíle 2 směrnice
[2000/12/ES] z důvodu platební schopnosti emitenta větší než PD aktiv
uvedených pod písmenem a) výše; c) dlouhé a krátké
pozice v aktivech, pro která není k dispozici úvěrové ohodnocení od uznané
externí ratingové agentury a která splňují následující podmínky: i) jsou
dotyčnými institucemi považována za dostatečně likvidní; ii) jejich
investiční kvalita je podle vlastního uvážení instituce alespoň
rovnocenná s investiční kvalitou aktiv uvedených pod písmenem a)
výše; iii) jsou
registrována na alespoň jednom regulovaném trhu v členském státě
nebo na burze ve třetí zemi za předpokladu, že burza je uznána ze
strany příslušných orgánů daného členského státu; d) s výhradou
uvážení příslušných orgánů dlouhé a krátké pozice v aktivech
emitovaných institucemi, která podléhají požadavkům na kapitálovou
přiměřenost stanoveným ve směrnici [2000/12/ES]. Způsob, jakým
jsou dluhové nástroje posuzovány, je podroben přezkoumání příslušných
orgánů, které zvrátí rozhodnutí instituce, pokud jsou podle jejich názoru
příslušné nástroje vystaveny příliš vysokému specifickému riziku na
to, aby byly kvalifikujícími položkami. 16. Příslušné
orgány od instituce vyžadují, aby použila maximální váhy uvedené
v tabulce 1 na nástroje, které vykazují zvláštní riziko z důvodu
nedostatečné platební schopnosti emitenta nebo nedostatečné
likvidity. ê93/6/EHS Obecné riziko a) Založené na splatnosti ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 1517. Postup
pro výpočet kapitálových požadavků ke krytí obecného rizika zahrnuje
dva základní kroky. Za prvé, všechny položky Ö pozice Õ se váží podle doby
splatnosti (jak je vysvětleno v odstavci 16 Ö 18 Õ ), aby se
vypočetla částka kapitálu potřebného na jejich krytí. Za druhé,
tento požadavek může být snížen, když je držena vážená pozice
současně s opačnou váženou pozicí ve stejném pásmu splatnosti.
Kapitálový požadavek se může také snížit v případě, že
opačné vážené pozice spadají do různých pásem splatnosti,
přičemž velikost snížení závisí jak na tom, zda obě pozice
spadají nebo nespadají do stejné zóny, tak na tom, do které zóny spadají. Celkem
existují tři zóny (skupiny pásem splatnosti). 1618.
Instituce přiřadí své čisté pozice do příslušných pásem
splatnosti ve sloupci 2 nebo 3 v tabulce 2 uvedené
v odstavci 18 Ö 20 Õ .
Přiřazení provede na základě doby zbývající do splatnosti u
nástrojů s pevnou úrokovou sazbou a na základě období zbývajícího do
dalšího stanovení úrokové sazby v případě nástrojů, u nichž je
úroková sazba proměnlivá až do konečné splatnosti. Také rozlišuje
mezi dluhovými nástroji s kuponem 3 % nebo vyšším a dluhovými nástroji s
kuponem pod 3 % a zařadí je podle toho do sloupce 2 nebo sloupce 3 v
tabulce 2. Pak každý vynásobí vahou pro příslušné pásmo splatnosti ve
sloupci 4 v tabulce 2. ê93/6/EHS 1719. Poté
vypočítá součet vážených dlouhých pozic a součet vážených krátkých
pozic v každém pásmu splatnosti. Částka součtu vážených dlouhých
pozic, které jsou porovnány se součtem vážených krátkých pozic v daném
pásmu splatnosti, je porovnaná vážená pozice v daném pásmu a zbývající dlouhá
nebo krátká pozice je neporovnaná vážená pozice v témže pásmu. Poté se
vypočtou celkové porovnané vážené pozice ve všech pásmech. 1820.
Instituce vypočte celkové částky neporovnaných vážených dlouhých
pozic pro pásma zahrnutá v každé ze zón v tabulce 2, aby odvodila neporovnané
vážené dlouhé pozice pro každou zónu. Podobně se provede součet
neporovnaných vážených krátkých pozic pro každé pásmo v dané zóně, aby se
vypočetla neporovnaná vážená krátká pozice pro tuto zónu. Ta část
neporovnané vážené dlouhé pozice pro danou zónu, která je porovnána s
neporovnanou váženou krátkou pozicí pro stejnou zónu, je porovnaná vážená
pozice pro tuto zónu. Ta část neporovnané vážené dlouhé pozice nebo
neporovnané vážené krátké pozice pro zónu, která nemůže být takto
porovnána, je neporovnaná vážená pozice pro tuto zónu. Tabulka 2 Zóna || Pásmo splatnosti || Váha (v %) || Předpokládaná změna úrokové sazby (v %) Kupon 3 % nebo více || Kupon pod 3 % 1 || 0 ≤ 1 měsíc || 0 ≤ 1 měsíc || 0,00 || — > 1 ≤ 3 měsíce || > 1 ≤ 3 měsíce || 0,20 || 1,00 > 3 ≤ 6 měsíců || > 3 ≤ 6 měsíců || 0,40 || 1,00 > 6 ≤ 12 měsíců || > 6 ≤ 12 měsíců || 0,70 || 1,00 2 || > 1 ≤ 2 roky || > 1,0 ≤ 1,9 roku || 1,25 || 0,90 > 2 ≤ 3 roky || > 1,9 ≤ 2,8 roku || 1,75 || 0,80 > 3 ≤ 4 roky || > 2,8 ≤ 3,6 roku || 2,25 || 0,75 3 || > 4 ≤ 5 let || > 3,6 ≤ 4,3 roku || 2,75 || 0,75 > 5 ≤ 7 let || > 4,3 ≤ 5,7 roku || 3,25 || 0,70 > 7 ≤ 10 let || > 5,7 ≤ 7,3 roku || 3,75 || 0,65 > 10 ≤ 15 let || > 7,3 ≤ 9,3 roku || 4,50 || 0,60 > 15 ≤ 20 let || > 9,3 ≤ 10,6 roku || 5,25 || 0,60 > 20 let || > 10,6 ≤ 12,0 roku || 6,00 || 0,60 || > 12,0 ≤ 20,0 roku || 8,00 || 0,60 || > 20 let || 12,50 || 0,60 ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 1921. Poté se
vypočítá částka neporovnanéých váženéých dlouhéých (krátkéých) pozice v
zóně 1, která je porovnána s neporovnanouými váženouými krátkouými (dlouhouými) pozicíemi v zóně 2. To se v odstavci 23 Ö 25 Õ označuje jako
porovnaná vážená pozice mezi zónami 1 a 2. Stejný výpočet se pak provede u
té části neporovnané vážené pozice v zóně 2, která zbývá, a
neporovnané vážené pozice v zóně 3, aby se vypočítala porovnaná
vážená pozice mezi zónami 2 a 3. 2022.
Instituce může případně změnit sled v odstavci 19 Ö 21 Õ, takže vypočítá
porovnanou váženou pozici mezi zónami 2 a 3 před výpočtem porovnané
vážené pozice mezi zónami 1 a 2. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 2123. Zbytek
neporovnané vážené pozice v zóně 1 se pak porovná s tím, co zbývá v
zóně 3 po porovnání se zónou 2, aby se odvodila porovnaná vážená pozice
mezi zónami 1 a 3. 2224. Po
provedení tří oddělených porovnávacích výpočtů v odstavcích
19, 20 a 21 Ö 21, 22 a
23 Õ se zbývající pozice
sečtou. 2325.
Kapitálový požadavek instituce se pak vypočítá jako součet
následujícího: a) 10 % součtu porovnaných
vážených pozic ve všech pásmech splatnosti; b) 40 % porovnané vážené pozice v
zóně 1; c) 30 % porovnané vážené pozice v
zóně 2; d) 30 % porovnané vážené pozice v
zóně 3; e) 40 % porovnané vážené pozice
mezi zónami 1 a 2 a mezi zónami 2 a 3 (viz odstavec 19
Ö 21 Õ ); f) 150 % porovnané vážené pozice
mezi zónami 1 a 3; g) 100 % zbylých neporovnaných
vážených pozic. b) Založené na době trvání 2426.
Příslušné orgány ve členském
státě mohou institucím obecně nebo individuálně povolit
používání systému pro výpočet kapitálového požadavku pro obecné riziko u
obchodovaných dluhových nástrojů, který odráží trvání, místo systému
uvedeného v odstavcích 15 až 23 Ö 17 až 25 Õ , a to za
předpokladu, že jej instituce používá soustavně. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 2527. V tomto systému Ö uvedeném v odstavci 26 Õ instituce
vypočítá z tržní hodnoty každého dluhového nástroje s pevnou úrokovou
sazbou jeho výnos do doby splatnosti, což je implicitní diskontní sazba pro
tento nástroj. V případě nástrojů s pohyblivou úrokovou sazbou
instituce vypočítá z tržní hodnoty každého nástroje jeho výnos za
předpokladu, že jistina je splatná v době, kdy může dojít k
příští změně úrokové sazby. ê93/6/EHS 2628.
Instituce poté vypočítá modifikovanou dobu trvání každého dluhového
nástroje podle následujícího vzorce: modifikovaná doba trvání = ((doba
trvání(D))/(1 + r)), kde: D || = || ((∑t = 1m((t Ct)/((1 + r)t)))/(∑t = 1m((Ct)/((1 + r)t)))) kde: r || = || výnos do doby splatnosti (viz odstavec 25), Ct || = || platba v hotovosti v době t, m || = || celková doba splatnosti (viz odstavec 25). 2729.
Instituce pak zařadí každý dluhový nástroj do příslušné zóny v
tabulce 3. Zařazení provede na základě modifikované doby trvání
každého nástroje. Tabulka 3 Zóna || Modifikovaná doba trvání (v letech) || Předpokládaný úrok (změna v %) 1 || > 0 ≤ 1,0 || 1,0 2 || > 1,0 ≤ 3,6 || 0,85 3 || > 3,6 || 0,7 2830.
Instituce pak vypočítá pozici váženou dobou trvání pro každý nástroj tak,
že vynásobí jeho tržní cenu jeho modifikovanou dobou trvání a
předpokládanou změnou úrokové sazby pro nástroj s příslušnou
modifikovanou dobou trvání (viz sloupec 3 v tabulce 3). 2931.
Instituce vypočítá své dlouhé pozice vážené dobou trvání a krátké pozice
vážené dobou trvání v každé zóně. Částka jejích dlouhých pozic
vážených dobou trvání porovnaná s částkou krátkých pozic vážených dobou
trvání v každé zóně pak bude porovnaná pozice vážená dobou trvání pro tuto
zónu. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) Instituce pak vypočítá neporovnané pozice
vážené dobou trvání pro každou zónu. Poté použije postup pro neporovnané vážené
pozice uvedený v odstavcích 19 až 22 Ö 21 až 24 Õ . ê93/6/EHS 3032.
Kapitálový požadavek instituce se pak vypočítá jako součet
následujícího: a) 2 % porovnané pozice vážené
dobou trvání pro každou zónu; b) 40 % porovnaných pozic vážených
dobou trvání mezi zónami 1 a 2 a mezi zónami 2 a 3; c) 150 % porovnané pozice vážené
dobou trvání mezi zónami 1 a 3; d) 100 % zbylých neporovnaných
pozic vážených dobou trvání. AKCIE 3133.
Instituce sečte veškeré své čisté dlouhé pozice a veškeré své
čisté krátké pozice podle odstavce 1. Součet těchto dvou
čísel je její celková hrubá pozice. Rozdíl mezi nimi je její celková
čistá pozice. Specifické riziko ê93/6/EHS ð nový 3234.ð Instituce sečte veškeré své
čisté dlouhé pozice a veškeré své čisté krátké pozice podle
odstavce 1. ï Vynásobí svou celkovou hrubou pozici čtyřmi procenty, aby
vypočítala svůj kapitálový požadavek na krytí specifického rizika. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 3335. Nehledě na odstavec 35 Ö Odchylně
od odstavce 34 Õ mohou příslušné
orgány povolit kapitálový požadavek na krytí specifického rizika ve výši
2 % místo 4 % u těch portfolií akcií, které instituce drží a
které splňují následující podmínky: ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 1 písm. d)
(přizpůsobený) ia) nejedná
se o akcie emitentů, kteří vydali pouze obchodované dluhové nástroje,
na něž se v současnosti vztahuje kapitálový požadavek 8 % podle
tabulky 1 uvedené v odstavci 14 nebo na něž
se vztahuje nižší požadavek pouze proto, že jsou ručeny nebo
zajištěny; ê93/6/EHS iib) akcie
musí být příslušnými orgány prohlášeny podle objektivních kritérií za
vysoce likvidní; ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) iiic) žádná
jednotlivá pozice nezahrnuje více než 5 % hodnoty celého portfolia akcií
instituce. Ö Pro účely
písmene c) Õ Ppříslušné
orgány však mohou povolit jednotlivé pozice až do
výše 10 %, pokud celkový součet těchto pozic nepřesahuje
50 % portfolia. ê93/6/EHS Obecné riziko 3436. Její
kapitálový požadavek na krytí obecného rizika je její celková čistá pozice
násobená osmi procenty. Termínové smlouvy na indexy a akcie ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 3537.
Termínové smlouvy na indexy a akcie, ekvivalenty opcí vážené faktorem delta na
termínové smlouvy na indexy a akcie a opce na indexy a akcie, nadále
hromadně označované jako „termínové smlouvy na indexy a akcie“, lze
rozložit na pozice v jednotlivých akciích, které je tvoří. Tyto pozice lze
posuzovat jako podkladové pozice v příslušných akciích; proto je Ö a Õ pod podmínkou
schválení příslušnými orgány Ö je Õ lze odečíst od
opačných pozic přímo v podkladových akciích. ê93/6/EHS
(přizpůsobený) 3638.
Příslušné orgány zajistí, aby každá instituce, která odečetla své
pozice u jedné nebo více akcií, které Ö vytvářejí Õ představují termínovou smlouvu na index a akcie, od
jedné nebo více pozic přímo v termínové smlouvě na indexy a akcie,
měla přiměřený kapitál ke krytí rizika ztráty
způsobené tím, že hodnoty termínovéých smlouvyuv nesledují přesně hodnotu akcií, Ö které smlouvu
tvoří Õ jichž se smlouva týká; zajistí to i tehdy, pokud je
instituce držitelem opačných pozic v termínových smlouvách na indexy a
akcie, které nejsou totožné, pokud jde o jejich splatnost nebo jejich složení
nebo obojí. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 3739. Nehledě na odstavce 35 a 36, Ö Odchylně
od odstavců 37 a 38 Õ, termínové smlouvy
na indexy a akcie, které jsou obchodovány na burze a podle názoru
příslušných orgánů představují široce diverzsifikované
indexy, vyžadují kapitál ve výši 8 % na krytí obecného rizika, na krytí
specifického rizika však žádný kapitál nevyžadují. Takové termínové smlouvy na
indexy a akcie se zahrnují do výpočtu celkové čisté pozice v odstavci
31 Ö 33 Õ, ale nepřihlíží
se k nim při výpočtu celkové hrubé pozice ve stejném odstavci. ê93/6/EHS 3840. Jestliže
se termínová smlouva na indexy a akcie nerozloží na své podkladové pozice,
posuzuje se tak, jako by to byla jednotlivá akcie. Specifické riziko u této
individuální akcie lze však pominout, pokud je dotyčná termínová smlouva
na indexy a akcie obchodována na burze a pokud podle názoru příslušných
orgánů představuje široce diverzsifikovaný index. PŘEVZETÍ NOVÝCH EMISÍ ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 3941. V
případě přebírání nových emisí dluhových nástrojů a akcií
mohou příslušné orgány povolit, aby instituce pro výpočet
kapitálových požadavků použila následující postup. Za prvé vypočítá
čisté pozice odečtením pozic v převzatých nových emisích, které
jsou upsány nebo spoluručeny třetími stranami na základě
formálních dohod., za druhé Za druhé sníží čisté pozice použitím následujících faktorů:
Ö v
tabulce 4 Õ. Tabulka 4 — pracovní den 0: || 100 % — pracovní den 1: || 90 % — pracovní dny 2 až 3: || 75 % — pracovní den 4: || 50 % — pracovní den 5: || 25 % — po pracovním dnu 5: || 0 %. ê93/6/EHS Pracovní den 0 je pracovní den, kdy se
instituce bezpodmínečně zaváže přijmout známé množství cenných
papírů za dohodnutou cenu. Za třetí vypočte své kapitálové
požadavky za použití snížených pozic v převzatých nových emisích. Příslušné orgány zajistí, aby instituce
měla dostatečný kapitál na krytí rizika ztráty, které existuje mezi
dobou počátečního závazku a pracovním dnem 1. ò nový KAPITÁLOVÉ
POŽADAVKY KE SPECIFICKÉMU RIZIKU PRO POZICE OBCHODNÍHO PORTFOLIA, KTERÉ JSOU
ZAJIŠŤOVANÉ ÚVĚROVÝMI DERIVÁTY 42. V souladu se
zásadami uvedenými v odstavcích 43 až 46 se povolí zajištění poskytované
úvěrovými deriváty. 43. Povolí se v
plném rozsahu, pokud se hodnota obou stran vždy pohybuje v opačném
směru a zhruba ve stejné míře. Toto se týká kterékoli z následujících
situací: a) obě strany
se skládají ze zcela identických nástrojů; b) dlouhá
hotovostní pozice je zajišťována swapem veškerých výnosů (nebo
obráceně) a existuje přesný soulad mezi referenčním závazkem a
podkladovými expozicemi (tzv. hotovostní pozicí). Splatnost samotného swapu
může být odlišná od splatnosti podkladové expozice. V těchto
případech by na žádnou stranu pozice neměl být použit kapitálový
požadavek ke specifickému riziku. 44. Kompenzace ve
výši 80 % se použije, pokud se hodnota obou stran vždy pohybuje v
opačném směru a pokud existuje přesný soulad mezi
referenčním závazkem, splatností referenčního závazku i
úvěrového derivátu a měnou podkladové expozice. Kromě toho by
klíčové prvky smlouvy o úvěrovém derivátu neměly
způsobit, aby se cenový pohyb úvěrového derivátu podstatně lišil
od cenových pohybů hotovostní pozice. V míře, ve které transakce
uskutečňuje přenos rizika, se kompenzace ve výši 80 % pro
účely specifického rizika použije na tu stranu transakce, která má vyšší
kapitálový požadavek, zatímco kapitálový požadavek ke specifickému riziku druhé
strany transakce je nulový. 45. Částečná
kompenzace se povolí, pokud se hodnota obou stran obvykle pohybuje v
opačném směru. Toto by se týkalo následujících situací: a) pozice
splňuje podmínky odst. 43 písm. b), avšak existuje nesoulad
aktiv mezi referenčním závazkem a podkladovou expozicí. Pozice však
splňují tyto požadavky: i) referenční
závazek je postaven na roveň nebo je podřízen podkladovému závazku; ii) podkladový
závazek a referenční závazek mají téhož dlužníka a jsou opatřeny
právně vymahatelnou doložkou křížového selhání nebo doložkou
křížového urychlení; b) pozice
splňuje podmínky odst. 43 písm. a) nebo odstavce 44, avšak
z hlediska měny nebo splatnosti existuje nesoulad mezi zajištěním
úvěrového rizika a podkladovým aktivem (měnové nesoulady by měly
být zahrnuty do standardního vykazování devizového rizika podle
přílohy III); c) pozice
splňuje podmínky odstavce 44, avšak existuje nesoulad aktiv mezi
hotovostní pozicí a úvěrovým derivátem. Podkladové aktivum však náleží do
(doručitelných) závazků v dokumentaci úvěrového derivátu. V každém z
těchto případů se namísto sčítání kapitálových
požadavků ke specifickému riziku za každou stranu transakce spíše použije
pouze vyšší z obou kapitálových požadavků. 46. Ve všech
případech, které nesplňují podmínky odstavce 45, je kapitálový
požadavek ke specifickému riziku posuzován vzhledem k oběma stranám
pozice. Kapitálové požadavky pro Podniky kolektivního investování v obchodním
portfoliu 47. Kapitálové
požadavky k pozicím v podnicích kolektivního investování (CIU), které
splňují podmínky vymezené v článku 11 pro zacházení s kapitálem
obchodního portfolia, budou vypočítány v souladu s metodami
vymezenými v odstavcích 48 až 56. 48. Aniž jsou
dotčena ostatní ustanovení tohoto oddílu, podléhají pozice
v podnicích kolektivního investování kapitálovému požadavku k riziku
pozice (specifickému a obecnému) ve výši 32 %. Aniž jsou dotčena
ustanovení přílohy III odst. 3 bodu i) nebo přílohy V
odst. 13 bodu v), ve kterých se používá modifikovaná metoda zacházení
se zlatem vymezená v uvedených odstavcích, podléhají pozice v podnicích
kolektivního investování kapitálovému požadavku k riziku pozice (specifickému a
obecnému) a devizovému riziku ve výši ne více než 40 %. 49. Instituce mohou
určit kapitálový požadavek k pozicím v podnicích kolektivního
investování, které splňují kritéria stanovená v odstavci 51, s
použitím metod stanovených v odstavcích 53 až 56. 50. Pokud není
uvedeno jinak, není povoleno započtení mezi podkladovými investicemi
podniku kolektivního investování a ostatními pozicemi drženými institucí. OBECNÁ KRITÉRIA 51. Obecná kritéria,
která je nutno splnit, aby bylo možné použít metody vymezené v odstavcích
53 až 56 na podniky kolektivního investování emitované společnostmi, nad
kterými je vykonáván dohled nebo které mají sídlo ve Společenství, jsou
tato: a) prospekt daného
podniku kolektivního investování nebo jiný takový dokument zahrnuje: i) kategorie
aktiv, do kterých je danému podniku kolektivního investování povoleno
investovat; ii) pokud pro jeho
investice platí určité limity, pak tyto relativní limity a způsoby
jejich výpočtu; iii) pokud je
přípustný pákový efekt, jeho maximální možná míra; iv) pokud jsou
přípustné investice do OTC finančních derivátů či repo
obchodů, politiku omezení rizika protistrany plynoucího z těchto
transakcí; b) daný podnik
kolektivního investování podává pololetní a roční zprávy o své obchodní
činnosti, aby tak mohla být vyhodnocena jeho aktiva a pasiva, příjem
a činnost za dané období; c) na žádost
držitele podílu budou podíly v podniku kolektivního investování odkoupeny
v hotovosti na denní bázi, z aktiv podniku; (d) investice do
podniku kolektivního investování jsou odděleny od aktiv správce podniku
kolektivního investování; e) investující
instituce přiměřeným způsobem hodnotí riziko spojené
s podnikem kolektivního investování. 52. Podniky
kolektivního investování třetí země mohou být způsobilé, pokud
jsou splněny požadavky uvedené v odst. 51 písm. a) až e) a
příslušný orgán udělil instituci schválení. SPECIFICKÉ METODY 53. Tam, kde jsou na
denní bázi instituci známy podkladové investice podniku kolektivního
investování, může instituce tyto podkladové investice přezkoumat, aby
vypočítala kapitálové požadavky k riziku pozice (obecnému a
specifickému) pro tyto pozice v souladu s metodami vymezenými v této
příloze nebo, byl-li udělen souhlas, v souladu s metodami vymezenými
v příloze V. V tomto případě se s pozicemi v podnicích
kolektivního investování zachází jako s pozicemi v podkladových investicích
podniku kolektivního investování. Započtení je povoleno mezi pozicemi v
podkladových investicích podniku kolektivního investování a ostatními pozicemi
drženými institucí za podmínky, že instituce drží dostatečné množství
podílů k tomu, aby bylo možné uskutečnit splacení/vytvoření
výměnou za podkladové investice. 54. Instituce mohou
vypočítat kapitálové požadavky k riziku pozice (obecnému a
specifickému) pro pozice v podnicích kolektivního investování v souladu s
metodami vymezenými v této příloze nebo, byl-li udělen souhlas, v
souladu s metodami vymezenými v příloze V, a sice pro
předpokládané pozice, které představují pozice nezbytné k
reprodukování složení a výkonu externě generovaného indexu nebo pevného
koše akcií či dluhových cenných papírů uvedených v písmeni a),
při splnění následujících podmínek: a) účelem
pověření podniku kolektivního investování je reprodukovat složení a
výkon externě generovaného indexu nebo pevného koše akcií či
dluhových cenných papírů; b) minimální
korelaci 0,9 mezi denními cenovými pohyby podniku kolektivního investování a
indexu nebo koše akcií či dluhových cenných papírů, který podnik
sleduje, lze zřetelně stanovit za období minimálně šesti
měsíců. Korelací se v této souvislosti rozumí korelační
koeficient mezi denními výnosy fondu obchodovaného na burze a indexu nebo koše
akcií či dluhových cenných papírů, který sleduje. 55. Tam, kde na
denní bázi nejsou instituci známy podkladové investice podniku kolektivního
investování, může instituce vypočítat kapitálové požadavky
k riziku pozice (obecnému a specifickému) v souladu s metodami
vymezenými v této příloze, při splnění následujících podmínek: a) předpokládá
se, že daný podnik kolektivního investování nejprve investuje do těch
tříd aktiv, na které se vztahuje nejvyšší kapitálový požadavek
k riziku pozice (obecnému a specifickému), a to až do maximální výše,
která je mu dovolena v rámci jeho pověření, a poté dále investuje v
sestupném pořadí, dokud nedosáhne maximálního limitu pro celkové
investice. S pozicí v podniku kolektivního investování se zachází
způsobem, jako kdyby byla přímo držena v předpokládané pozici; b) při
výpočtu svého kapitálového požadavku k riziku pozice vezmou instituce v
úvahu maximální nepřímou expozici, které by mohly dosáhnout, kdyby
prostřednictvím podniku kolektivního investování zaujaly pozice s použitím
pákového efektu, a sice tím, že proporcionálně zvýší pozici v podniku
kolektivního investování až do úrovně maximální expozice vůči
položkám podkladových investic plynoucím z investičního
pověření; c) pokud by
kapitálový požadavek k riziku pozice (obecnému a specifickému) podle tohoto
přístupu převyšoval požadavek stanovený v odstavci 48, bude
kapitálový požadavek snížen na uvedenou úroveň. 56. Při
výpočtu a vykazování kapitálových požadavků k riziku pozice (obecnému
a specifickému) pro pozice v podnicích kolektivního investování spadající pod
odstavce 53 a 55 v souladu s metodami stanovenými s této příloze se
instituce mohou spolehnout na třetí stranu za předpokladu, že je
adekvátním způsobem zajištěna správnost výpočtu a vykazování. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) PŘÍLOHA II Ö VÝPOČET
KAPITÁLOVÝCH POŽADAVKŮ PRO Õ Ö VYPOŘÁDACÍ Õ RIZIKO ÚHRADY A Ö RIZIKO
PROTISTRANY Õ SMLUVNÍ STRANY Ö VYPOŘÁDACÍ
RIZIKO/ Õ RIZIKO ÚHRADY/DODÁNÍ ê98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 2 písm. a)
(přizpůsobený) 1. V případě transakcí, v nichž
dluhové nástroje, akcie a komodity (kromě dohod o zpětném odkoupení a
zpětném odprodeji, půjček a výpůjček cenných papírů
nebo komodit) nejsou vyrovnány po řádném datu dodání, musí instituce
vypočítat cenový rozdíl, kterému je vystavena. Jedná se přitom o
rozdíl mezi dohodnutou Ö vypořádací
cenou Õ cenou úhrady za dotyčný dluhový nástroj, akcii nebo
komoditu a jejich aktuální tržní hodnotou, pokud by tento rozdíl mohl znamenat
pro instituci ztrátu. Pro výpočet příslušného kapitálového požadavku
musí být tento rozdíl vynásoben příslušným koeficientem ze sloupce A
tabulky uvedené v odstavci 2. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 2. Nehledě na
Ö Odchylně
od Õ odstavce 1
může instituce podle Ö uvážení Õ rozhodnutí příslušných orgánů vypočítat
kapitálové požadavky tak, že vynásobí dohodnutou Ö vypořádací
cenu Õ cenu úhrady každé transakce, která zůstane
neuhrazena mezi 5 a 45 pracovními dny po dniu splatnosti, příslušným faktorem ve
sloupci B níže uvedené tabulky 1. Od 46 pracovních dnů po řádném dni
splatnosti se za potřebný kapitál pokládá 100 % cenového rozdílu,
jehož riziku je vystavena, jak je uvedeno ve sloupci A Ö tabulky 1 Õ . Ö Tabulka 1 Õ Počet pracovních dnů po řádném dni splatnosti || Sloupec A (%) || Sloupec B (%) 5 — 15 || 8 || 0,5 16 — 30 || 50 || 4,0 31 — 45 || 75 || 9,0 46 a více || 100 || viz odstavec 2 RIZIKO Ö PROTISTRANY Õ SMLUVNÍ STRANY ò nový 3. Požaduje se, aby
instituce držela kapitál ke krytí rizika protistrany vznikajícího
v důsledku následujících skutečností: a) volné dodávky; b) OTC deriváty a
úvěrové deriváty; c) dohody o
zpětném odkoupení, dohody o zpětném odprodeji, půjčky
či výpůjčky cenných papírů nebo komodit na základě
cenných papírů nebo komodit zahrnutých do obchodního portfolia; d) expozice ve
formě poplatků, provize, úroku, dividend a marže u derivátových
kontraktů obchodovaných na burze, na které se nevztahuje tato příloha
ani příloha I a ani nejsou odečteny od kapitálu podle
čl. 13 odst. 2 písm. d) a které jsou v přímém vztahu k
položkám zahrnutým v obchodním portfoliu. 4. Pro tyto
účely se za volnou dodávku považuje situace, kdy instituce zaplatila za
cenné papíry nebo komodity dříve, než je obdržela, nebo kdy instituce
dodala cenné papíry nebo komodity dříve, než za ně obdržela platbu, a
v případě přeshraničních transakcí uplynul jeden nebo více
dnů od okamžiku, kdy instituce uskutečnila takovou platbu nebo
dodávku. 5. S výhradou
odstavců 6 až 9 se hodnoty expozice a hodnoty rizikově vážené
expozice pro tyto expozice vypočítají v souladu s ustanoveními
hlavy V kapitoly 2 oddílu 3 směrnice [2000/12/ES]; v
uvedeném oddíle se odkazy na „úvěrové instituce“ vykládají jako odkazy na
„instituce“, odkazy na „mateřské úvěrové instituce“ se vykládají jako
odkazy na „mateřské instituce“ a průvodní pojmy se vykládají
odpovídajícím způsobem. 6. Pro účely
odstavce 5: se
příloha IV směrnice [2000/12/ES] považuje za změněnou
v tom smyslu, že se za bod 3 písm. d) vkládají slova „a úvěrové
deriváty“; se
příloha III směrnice [2000/12/ES] považuje za změněnou
v tom smyslu, že se za tabulku 1 písm. a) doplňuje text: „Pro získání
číselné hodnoty možné budoucí úvěrové expozice v případě
swapu veškerých výnosů a swapu úvěrového selhání se nominální
částka nástroje vynásobí těmito sazbami: pokud je referenční
závazek takového typu, že jestliže by dal vzniknout přímé expozici
instituce, jednalo by se pro účely přílohy I o kvalifikující
položku, činí sazba 5 %; pokud je referenční
závazek takového typu, že jestliže by dal vzniknout přímé expozici
instituce, nejednalo by se pro účely přílohy I o kvalifikující
položku, činí sazba 10 %. V případě
swapu úvěrového selhání však platí, že instituce, jejíž expozice
vznikající ze swapu představuje dlouhou pozici v podkladovém nástroji,
může použít číselnou hodnotu 0 % na možnou budoucí úvěrovou
expozici za předpokladu, že swap úvěrového selhání nepodléhá
uzavření v případě platební neschopnosti subjektu, jehož
expozice vznikající ze swapu představuje krátkou pozici v podkladovém
nástroji, ačkoliv u podkladového nástroje selhání nenastalo.“ Tam, kde
úvěrový derivát poskytuje zajištění ve vztahu k „n-tému
případu selhání“ z určitého počtu podkladových závazků, je
ukazatelem pro to, který z výše předepsaných procentních údajů se
použije, závazek n-té nejnižší úvěrové kvality, přičemž
je nutno určit, zda by se v případě, že instituci závazek
vznikne, jednalo či nejednalo o kvalifikující položku pro účely
přílohy I. 7. Pro účely
odstavce 5 se institucím k výpočtu hodnot rizikově vážených
expozic nedovolí používat jednoduchou metodu finančního kolaterálu
uvedenou v příloze VIII části 3 odstavcích 25 až 30
směrnice [2000/12/ES] pro uznání účinků finančního
kolaterálu. 8. Pro účely
odstavce 5 v případě repo obchodů a půjček
či výpůjček cenných papírů nebo komodit, mohou být jako
uznatelný kolaterál uznány veškeré finanční nástroje a komodity, které
jsou způsobilé k zahrnutí do obchodního portfolia. Pro expozice z titulu
OTC derivátů zaknihovaných do obchodního portfolia lze komodity, které jsou
způsobilé k zahrnutí do obchodního portfolia, též uznat jako uznatelný
kolaterál. Pro účely výpočtu koeficientu volatitily se tam, kde jsou
takové finanční nástroje nebo komodity půjčovány, prodávány nebo
poskytovány, nebo vypůjčovány, nakupovány nebo obdrženy jako kolaterál
či jiným způsobem v rámci takové transakce, zachází s takovými
nástroji a komoditami stejným způsobem jako s akciemi nezahrnutými do
hlavního indexu a kotovanými na uznávané burze. 9. Pro účely
odstavce 5 ve vztahu k uznávání rámcových dohod o započtení, jež se
týkají repo obchodů a/nebo půjček či výpůjček
cenných papírů nebo komodit a/nebo ostatních transakcí na kapitálovém
trhu, bude započtení mezi pozicemi v obchodním portfoliu a pozicemi v bankovním
portfoliu uznané pouze, pokud započtené transakce splňují tyto
podmínky: a) veškeré
transakce jsou denně hodnocené v tržních cenách; b) jakoukoli
položku, která je půjčena, prodána nebo poskytnuta, nebo
vypůjčena, nakoupena nebo obdržena v rámci transakcí, lze uznat jako
uznatelný finanční kolaterál podle hlavy V kapitoly 2
oddílu 3 pododdílu 3 směrnice [2000/12/ES], aniž by se použil
odstavec 8 této přílohy. 10. Tam, kde
úvěrový derivát zahrnutý do obchodního portfolia tvoří součást
interního zajištění a zajištění úvěrového rizika je uznané podle
směrnice [2000/12/ES], se pozice v úvěrovém derivátu nepovažuje za
riziko protistrany vyplývající z pozice v úvěrovém derivátu. 11. Kapitálový
požadavek je roven 8 % úhrnu hodnot rizikově vážených expozic. ê 93/6/EHS Neúplné dodávky ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 2 písm. b) 3.1. Instituce musí držet kapitál ke krytí rizika druhé smluvní strany,
jestliže: i) zaplatila za cenné papíry nebo komodity dříve, než
je obdržela, nebo dodala cenné papíry nebo komodity dříve, než za ně
obdržela platbu a ii) v případě transakcí přes hranice uplynul
jeden nebo více dnů od provedení takové platby nebo dodávky. 3.2. Kapitálový požadavek je 8 % z hodnoty cenných papírů
nebo komodit nebo hotovosti dlužné příslušné instituci, vynásobeno vahou
rizika vztahujícího se na příslušnou smluvní stranu. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 2 písm. c) Dohody o zpětném odkoupení a zpětném
odprodeji, půjčkách a výpůjčkách cenných papírů a
komodit 4.1. V případě dohod o zpětném odkoupení a
půjček cenných papírů nebo komodit založených na cenných
papírech zahrnutých v obchodním portfoliu vypočítá instituce rozdíl mezi
tržní hodnotou cenných papírů nebo komodit a částkou, kterou si
instituce vypůjčila, nebo tržní hodnotou záruky, pokud je tento
rozdíl kladný. V případě dohod o zpětném odprodeji a
výpůjček cenných papírů nebo komodit vypočítá instituce
rozdíl mezi částkou, kterou instituce půjčila, nebo tržní
hodnotou záruky, a tržní hodnotou cenných papírů nebo komodit, které
obdržela, pokud je tento rozdíl kladný. ê 93/6/EHS Příslušné orgány přijmou opatření k zajištění toho,
aby poskytnutá nadbytečná záruka byla dostatečně vysoká. Dále příslušné orgány mohou instituci povolit, aby nezahrnovala
částku nadbytečné záruky do výpočtů popsaných v prvních
dvou větách tohoto odstavce, pokud je částka nadbytečné záruky
ručena takovým způsobem, že si převodce může být vždy jist,
že nadbytečná záruka se mu vrátí, pokud jeho smluvní strana neprovede
úhradu. Nahromaděný úrok se zahrnuje do výpočtu tržní hodnoty
půjčených nebo vypůjčených částek a záruky. 4.2. Kapitálový požadavek je 8 % částky vypočtené podle
odstavce 4.1, vynásobené váhou rizika použitelnou na příslušnou smluvní
stranu. OTC deriváty ê 98/33/ES
článek 3.2 5. Pro výpočet kapitálového požadavku na své OTC derivátové
nástroje použijí instituce přílohu II směrnice 89/647/EHS. Rizikové
váhy, jež se použijí na příslušné protistrany, se určí v souladu s
čl. 2 odst. 9 této směrnice. Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členských
států udělovat výjimky z použití metod uvedených v příloze II
pro OTC kontrakty zúčtované clearingovou institucí, kde tato instituce
jedná jako právní protistrana a všichni účastníci plně a každodenně
zaručují riziko, jež pro clearingovou instituci představují, takže
pokrývají jak současná rizika, tak i případná budoucí rizika.
Příslušné orgány musí být ubezpečeny, že složená záruka poskytuje
stejnou úroveň ochrany jako záruka vyhovující čl. 6 odst. 1 písm. a)
bodu 7 směrnice 89/647/EHS a že je vyloučeno nebezpečí, že by se
rizika pro clearingovou instituci nahromadila a přesáhla tržní hodnotu
složené záruky. Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak využijí této
možnosti. ê 93/6/EHS JINÉ 6. 6. Kapitálové požadavky směrnice 89/647/EHS se vztahují na ta
rizika ve formě poplatků, provize, úroku, dividend a marže u
termínových obchodů nebo opčních smluv obchodovaných na burze, na
která se nevztahuje tato příloha ani příloha I, ani nejsou
odečteny od kapitálu podle odst. 2 písm. d) přílohy V a které jsou v
přímém vztahu k položkám zahrnutým v obchodním portfoliu. Váhy rizika použité pro příslušné smluvní strany se určují
podle čl. 2 odst. 9 této směrnice. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) PŘÍLOHA III Ö VÝPOČET
KAPITÁLOVÝCH POŽADAVKŮ PRO Õ DEVIZOVÉ RIZIKO ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. a)
(přizpůsobený) 1. Jestliže suma celkové čisté devizové
pozice instituce a její čisté pozice ve zlatě, vypočítaná podle níže uvedeného postupu Ö uvedeného v
odstavci 2 Õ , přesahuje
2 % Ö jejího
celkového kapitálu Õ jejích celkových vlastních prostředků, je
při výpočtu kapitálových požadavků vlastních
prostředků na krytí devizového rizika vynásobena suma její
čisté devizové pozice a čisté pozice ve zlatě osmi procenty. Až do 31. prosince 2004
mohou příslušné orgány institucím povolovat, aby vypočítávali
požadavek vlastních prostředků násobením osmi procent a částky,
o kterou součet celkové čisté devizové pozice a čisté pozice ve
zlatě přesahuje 2 % celkovou sumu vlastních
prostředků. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 2. Ö Pro kapitálové
požadavky na krytí devizového rizika Õ se pPoužije se
dvoustupňový výpočet. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. b)
(přizpůsobený) 32.1. Za prvé
se vypočítá čistá otevřená pozice instituce v každé
měně (včetně zúčtovací měny) a ve zlatě. Tato Ö čistá
otevřená Õ pozice je
součtem následujících prvků (kladných nebo záporných): –a) čisté okamžité (spot) pozice (tj. všechny položky aktiv minus
všechny položky pasiv, včetně Ö naběhlých Õ nahromaděných a ještě nesplatných úroků v
příslušné měně, nebo pro zlato čistá okamžitá pozice ve
zlatě), –b) čisté
termínové (forward) pozice (t.j. všechny částky, které mají být obdrženy,
minus všechny částky, které mají být vyplaceny v rámci termínových
(forward) devizových transakcí a transakcí ve zlatě, včetně
měnových futures a futures ve zlatě a kapitálové částky u
měnových swapů nezahrnutých do okamžité (spotové) pozice), –c) neodvolatelné
záruky (a podobné nástroje), které budou určitě využity a
pravděpodobně je nebude možné získat zpět, –d) čisté
částky budoucích, ještě nenaběhlých, ale již plně
zajištěných příjmů/výdajů (dle rozhodnutí konkrétní
instituce a s předchozím souhlasem příslušných orgánů zde mohou
být zahrnuty čisté budoucí příjmy/výdaje, ještě nezanesené do
účetních záznamů, ale už plně zajištěné forwardovými
termínovými devizovými transakcemi). Takové rozhodnutí musí být
uplatňováno konzistentně, –e) čistýého
ekvivalentu delta (nebo na základě
delta) celkového souhrnu opcí devizových a ve zlatě, –f) tržní
hodnota jiných opcí (tj. jiných než devizových a ve zlatě)., – zZ
výpočtu čistých otevřených měnových pozic lze vyloučit
veškeré pozice, které instituce vědomě převzala, aby se
zajistila vůči nepříznivému působení změn
směnného kurzu na svůj kapitálový ukazatel. Takové pozice by
měly být neobchodní nebo strukturální povahy a jejich vyloučení a
jakákoli změna podmínek jejich vyloučení vyžaduje souhlas
příslušných orgánů. Stejným způsobem za stejných, výše uvedených
podmínek se posuzují pozice, které instituce má a které se vztahují k položkám,
jež jsou už odečteny při výpočtu vlastních prostředků. ò nový Pro účely
výpočtu uvedeného v prvním pododstavci se u podniků kolektivního
investování zohlední skutečné devizové pozice podniku kolektivního
investování. Instituce se mohou spolehnout
na hlášení třetí strany o devizových pozicích v podniku
kolektivního investování, je-li správnost tohoto hlášení náležitým
způsobem zajištěna. Jestliže si instituce není vědoma devizových
pozic v podniku kolektivního investování, předpokládá se, že podnik
kolektivního investování v maximální možné míře povolené v rámci svého
pověření investoval do devizových nástrojů, a instituce v
případě pozic obchodního portfolia zohlední při výpočtu
kapitálového požadavku k devizovému riziku maximální nepřímou expozici,
které by mohly dosáhnout zaujmutím pozic s využitím pákového efektu
prostřednictvím podniku kolektivního investování. Toto se uskuteční
proporcionálním navýšením pozice v podniku kolektivního investování do
úrovně maximální expozice vůči položkám podkladových investic
plynoucím z investičního pověření. S předpokládanou
pozicí podniku kolektivního investování v cizí měně se zachází jako
se samostatnou měnou způsobem, jakým se zachází s investicemi ve zlatě,
s výhradou úpravy, že pokud je směr investic podniku kolektivního
investování znám, celkovou dlouhou pozici lze přičíst k celkové
dlouhé otevřené devizové pozici a celkovou krátkou pozici lze
přičíst k celkové krátké otevřené devizové pozici.
Započtení mezi takovými pozicemi před výpočtem není přípustné. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. b) 3.2 Příslušné orgány mohou uvážit, zda při výpočtu
čisté otevřené pozice v každé měně a ve zlatě povolí
institucím použít čistou současnou hodnotu. ê 93/6/EHS è1 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. c) è1 42.2. Za
druhé, čisté krátké a dlouhé pozice v každé měně s výjimkou
zúčtovací měny, a čistá dlouhá nebo krátká pozice ve zlatě
budou převedeny za v okamžitých
směnných kurzech do zúčtovací měny. ç Pak se
odděleně sečtou, aby se získal celkový objem čistých
krátkých pozic a celkový objem čistých dlouhých pozic. Vyšší z těchto
dvou celkových objemů pak bude celková čistá devizová pozice
instituce. ê 93/6/EHS (přizpůsobený) 53. Odchylně od odstavců 1 až 4 Ö a 2 Õ a až do doby další
koordinace mohou příslušné orgány nařídit nebo dovolit institucím,
aby pro účely této přílohy použily alternativní
Ö následující Õ postupy. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 63.1. Za prvé, pPříslušné orgány mohou povolit institucím,
aby na krytí pozic v měnách, které jsou v úzkém vzájemném vztahu, použily
nižší kapitálové požadavky, než jsou
požadavky vyplývající, které by vyplývaly z použití odstavců 1 až 4 Ö a 2 Õ . Příslušné
orgány mohou pokládat dvě měny za měny v úzkém vzájemném vztahu
pouze v případě, jestliže pravděpodobnost ztráty, která se
vypočítává na základě denních směnných kurzů za předcházející
období tří Ö nebo Õ až pěti let, týká se stejných a opačných pozic
v těchto měnách v následujících deseti pracovních dnech a činí
4 % nebo méně z hodnoty příslušné porovnané pozice (hodnocené v
zúčtovací měně), je alespoň 99 %, když se použije
tříleté období sledování, nebo 95 %, když se použije pětileté
období sledování. Požadavek na kapitál u porovnané pozice ve dvou měnách,
které jsou v úzkém vzájemném vztahu, se násobí 4 % hodnoty porovnané
pozice. Požadavek na kapitál u neporovnaných pozic v měnách, které jsou v
úzkém vzájemném vztahu, a u všech pozic v ostatních měnách činí
8 %, což se vynásobí vyšším ze součtů čistých krátkých nebo
čistých dlouhých pozic v těchto měnách po odstranění
porovnané pozice v měnách, které jsou v úzkém vzájemném vztahu. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. d)
(přizpůsobený) 7. Za druhé, do 31.
prosince 2004 mohou příslušné orgány institucím povolovat, aby pro
účely této přílohy používaly místo metod uvedených v odstavcích 1 až
6 metody alternativní. Kapitálový požadavek stanovený touto metodou musí být
dostatečný, aby překročil 2 % čisté otevřené
pozice, jak je vypočítána v odstavci 4, a aby na základě analýzy
pohybů směnných kurzů během všech po sobě jdoucích obdobích
10 obchodních dnů za předcházející tři roky
překračovala pravděpodobnou ztrátu 99 % nebo více
času. Alternativní metoda
popsaná v prvním pododstavci smí být použita pouze za následujících podmínek: i) výpočetní
vzorec a korelační koeficienty jsou stanoveny příslušnými orgány na
základě jejich analýz pohybů směnných kurzů; ii) příslušné
orgány revidují korelační koeficienty pravidelně a s
přihlédnutím k vývoji na devizových trzích. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 83.2. Za třetí, pPříslušné orgány mohou institucím povolit,
aby odstranily pozice v kterékoliv měně, která je předmětem
právně závazné mezivládní dohody o omezení jejích výkyvů
vůči jiným měnám zahrnutým ve stejné dohodě, z výpočtu
podle kterékoliv z metod popsaných v odstavcích 1 až 7
Ö, 2 a 3.1 Õ . Instituce
vypočítají své porovnané pozice v takových měnách a podřídí je
kapitálovému požadavku, který není nižší než polovina maximální povolené
odchylky stanovené v dotyčné mezivládní dohodě ohledně
příslušných měn. Neporovnané pozice v těchto měnách se
posuzují stejným způsobem jako jiné měny. Odchylně od prvního Ö pododstavce Õ odstavce mohou příslušné orgány povolit, aby
kapitálové požadavky na porovnané pozice v měnách členských
států účastnících se druhého stadia evropské měnové unie
činily 1,6 %, vynásobeno hodnotou těchto porovnaných pozic. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 9. Příslušné orgány
informují Radu a Komisi o případných metodách, které stanoví nebo povolí,
pokud se týká odstavců 6 až 8. 10. Komise podá
Radě zprávu o metodách uvedených v odstavci 9 a navrhne s
přihlédnutím k mezinárodnímu vývoji jednotné posuzování devizového rizika,
bude-li to nutné. ê 93/6/EHS
(přizpůsobený) 114. Čisté pozice u Ö složených Õ měn v měnovém koši lze podle
platných kvót rozložit na Ö jednotlivé Õ měny Ö podle platného
poměru složení Õ , z nichž se skládají. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) PŘÍLOHA VIII
Ö IV Õ Ö VÝPOČET
KAPITÁLOVÝCH POŽADAVKŮ PRO Õ KOMODITNÍ RIZIKOA ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 1. Každá pozice v komoditách nebo komoditních
derivátech se vyjadřuje prostřednictvím standardní jednotky
měření. Okamžitá cena jednotlivých komodit se vyjadřuje v
zúčtovací měně. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 2. Pozice ve zlatě nebo derivátech zlata
jsou považovány za pozice vystavené devizovému riziku a pro účely
výpočtu tržního rizika se s nimi zachází podle přílohy III,
popřípadě podle přílohy VIII. 3. Pro účely této přílohy mohou být
pozice, které slouží výhradně financování kapitálu, Ö vyloučeny Õ pouze z výpočtu
komoditního rizika. 4. Úroková a devizová rizika, na která se
nevztahují jiná ustanovení této přílohy, jsou zahrnuta do výpočtu
obecného rizika pro obchodované dluhové nástroje a do výpočtu devizového
rizika. 5. Nastane-li splatnost krátké pozice
dříve než dlouhé pozice, přijme instituce také opatření na
ochranu proti riziku nedostatku likvidity, které může existovat na
některých trzích. 6. Pro účely odstavce 19,
přebytek dlouhých (krátkých) pozic instituce ve srovnání s jejími
krátkými (dlouhými) pozicemi ve stejné komoditě a komoditními termínovými
smlouvami, opcemi a opčními listy k této komoditě je její čistá
pozice v dané komoditě. Příslušné orgány povolují, aby se s
pozicemi v odvozených nástrojích, jak jsou uvedeny v odstavcích 8, 9 a 10,
zacházelo jako s pozicemi v podkladové komoditě. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 7. Příslušné orgány mohou následující
pozice posuzovat jako pozice ve stejné komoditě: –a) pozice
v různých podkategoriích téže komodity, pokud jsou podkategorie
vůči sobě vzájemně dodavatelné; a –b) pozice
v podobných komoditách, jestliže se jedná o blízké substituce a jestliže
může být jasně stanovena minimální korelace 0,9 mezi cenovými pohyby
za období minimálně jednoho roku. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 Specifické nástroje ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 8. Komoditní termínové smlouvy a forwardové
závazky k nákupu či prodeji jednotlivých komodit se zahrnují do systému
měření rizika jako fiktivní částky vyjádřené ve standardní
jednotce měření a ve vztahu ke dni uplynutí platnosti se stanovuje
jejich splatnost. Příslušné orgány mohou povolit, aby se
kapitálový požadavek pro termínovou smlouvu obchodovanou na burze rovnal marži
požadované burzou, jestliže jsou plně přesvědčeny, že
přesně odpovídá riziku spojenému s termínovou smlouvou a že dosahuje
minimálně výše kapitálového požadavku pro termínovou smlouvu, který by
vyplýval z výpočtu provedeného metodou uvedenou
popsanou níže v této příloze nebo
metodou interních modelů popsanou v příloze VIII.
Až do 31. prosince 2006 mohou pPříslušné orgány mohou také povolovat, aby se kapitálový
požadavek pro mimoburzovní (OTC) smlouvu komoditních derivátů ve smyslu
tohoto odstavce zúčtovaný jimi uznávanýmou Ö clearingovým
střediskem Õ institucí zajišťující zúčtování rovnal marži
požadované Ö tímto
střediskem Õ touto institucí, jestliže jsou zcela
přesvědčeny, že přesně odpovídá riziku spojenému s
touto smlouvou s deriváty a že dosahuje minimálně výše kapitálového
požadavku na dotyčnou smlouvu, kterýá by vyplývalynula z výpočtu provedeného metodou
uvedenou níže v této příloze nebo metodou interních modelů popsanou v
příloze VIII. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 9. Komoditní swapy, při nichž je jednou
stranou transakce pevná cena a druhou stranou současná tržní cena, se
při metodě časových pásem Ö , jak je
uvedena v odstavcích 13 až 18, Õ posuzují jako
řada pozic odpovídajících Ö fiktivní Õ nominální hodnotě smlouvy, přičemž jedna
pozice vždy odpovídá jedné platbě swapu a zahrnuje se do odpovídajícího
časového pásma v tabulce v odstavci 13 Ö 1 Õ. Platí-li instituce
pevnou cenu a obdrží cenu plovoucí, jde o dlouhé pozice, obdrží-li instituce
pevnou cenu a platí plovoucí, jde o krátké pozice. Komoditní swapy, při nichž se obě
strany transakce týkají různých komodit, se zanesou odděleně pro
obě komodity do příslušné kolonky v metodě časových pásem. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 10. S opcemi na komodity nebo na komoditní
deriváty se pro účely této přílohy zachází jako s pozicemi, jejichž
hodnota odpovídá podkladovému nástroji opce vynásobenému faktorem delta. Takové
pozice mohou být kompenzovány proti vyrovnávacím Ö pozicím Õ položkám identické podkladové komodity nebo komoditníhomu
derivátu. Při tom by mělo být použito faktoru delta dotyčné
burzy nebo vypočítaného příslušnými orgány; nebo pro OTC opce nebo
pokud takový faktor delta není k dispozici, měl by být vypočítán
institucí samotnou s podmínkou, že model použitý institucí odpovídá
požadavkům příslušných orgánů. Nicméně příslušné orgány mohou také
předepsat, aby instituce vypočítaly faktor delta pomocí Ö metodiky Õ metodologie těmito orgány specifikované. Příslušné orgány
budou vyžadovat, aby nehledě na riziko delta byla oOstatní
rizika spojená s komoditními opcemi, Ö kromě
rizika delta, musejí být Õ zajištěna. Příslušné orgány mohou povolit, aby se
kapitálový požadavek pro prodanou komoditní opci obchodovanou na burze rovnal
marži požadované burzou, jestliže jsou zcela přesvědčeny, že
přesně odpovídá riziku spojenému s touto opcí a že dosahuje
minimálně výše kapitálového požadavku pro opci, který by vyplýval z
výpočtu provedeného metodou popsanou níže v této příloze nebo metodou
interních modelů popsanou v příloze VIII.
Až do 31. prosince 2006 mohou pPříslušné orgány mohou také povolit, aby se kapitálový požadavek
pro OTC komoditní opci zúčtovanou jimi uznávanýmou Ö clearingovým
střediskem Õ institucí zajišťující zúčtování rovnal marži
požadované Ö tímto
střediskem Õ touto institucí, jestliže jsou zcela
přesvědčeny, že přesně odpovídá riziku spojenému s
opcí a že dosahuje minimálně výše kapitálového požadavku pro OTC opci,
který by vyplýval z výpočtu provedeného metodou popsanou níže v této
příloze nebo metodou interních modelů popsanou v příloze VIII. Kromě toho mohou povolit, aby se
kapitálový požadavek pro koupenou komoditní opci obchodovanou na burze nebo na
OTC trzích rovnal požadavku pro její podkladovou komoditu, pokud výsledný
požadavek nepřesahuje tržní hodnotu opce. Kapitálový požadavek pro
prodanou OTC opci se stanovuje v poměru k její podkladové komoditě. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 11. S opčními listy vztahujícími se
ke komoditám se zachází stejným způsobem jako s komoditními opcemi podle Ö uvedenými
v Õ odstavci 10. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 12. Převodce komodit nebo ručených
práv vztahujících se na vlastnictví komodit v rámci dohod o zpětném
odkoupení a půjčovatel komodit v případě půjček
komodit zahrnou takovéto komodity do výpočtu kapitálového požadavku podle
této přílohy. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) a) Metoda Ö tabulky Õ časových pásem 13. Instituce použije pro každou komoditu
samostatnou Ö tabulku
odpovídající Õ kolonku v níže uvedené tabulce 1 Ö, která se týká Õ časových pásem.
Všechny pozice v dotyčné komoditě a všechny pozice, které jsou podle
odstavce 7 považovány za pozice ve stejné komoditě, se zařazují
do odpovídajících časových pásem. Fyzickému kapitálu je
přiděleno první časové pásmo. Ö Tabulka 1 Õ Časové pásmo (1) || Rozdílová sazba (spread-rate) (v %) (2) 0 ≤ 1 měsíc || 1,50 > 1 ≤ 3 měsíce || 1,50 > 3 ≤ 6 měsíců || 1,50 > 6 ≤ 12 měsíců || 1,50 > 1 ≤ 2 roky || 1,50 > 2 ≤ 3 roky || 1,50 > 3 roky || 1,50 14. Příslušné orgány mohou povolit, aby
pozice v téže komoditě nebo ty, které jsou za pozice v téže
komoditě považovány podle odstavce 7, byly navzájem kompenzovány a
byly přiřazeny coby čisté pozice do odpovídajících časových
pásem, pokud Ö platí
následující Õ: –a) odpovídající
smlouvy mají stejný termín splatnosti; a –b) odpovídající
smlouvy jsou splatné v tomtéž období 10 dnů a jsou obchodovány na trzích s
denními termíny dodávky. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 15. Instituce pak v každém časovém pásmu
vypočítají sumu dlouhých pozic a sumu krátkých pozic. Částka dlouhých
(krátkých) pozic, která se porovná s krátkými (dlouhými) pozicemi uvnitř
daného časového pásma, představuje porovnanou pozici v tomto pásmu,
zatímco zbytková dlouhá nebo krátká pozice je neporovnanou pozicí v tomto
pásmu. 16. Část neporovnané dlouhé (krátké)
pozice pro dané časové pásmo, která je porovnána s neporovnanou krátkou
(dlouhou) pozicí pro časové pásmo s delší splatností, představuje
porovnanou pozici mezi dvěma časovými pásmy. Část neporovnané
dlouhé nebo neporovnané krátké pozice, která nemůže být takto porovnána,
představuje neporovnanou pozici. 17. Kapitálový požadavek instituce pro každou
komoditu se vypočítá na základě odpovídající kolonky
v tabulkyce časových pásem jako součet: ia) sumy
porovnaných dlouhých a krátkých pozic, která je vynásobena příslušnou
rozdílovou sazbou (viz druhý sloupec tabulky v odstavci 13) pro každé
časové pásmo a okamžitou cenou komodity; iib) porovnané
pozice mezi dvěma časovými pásmy pro každé časové pásmo, do
kterého je neporovnaná pozice převáděna, vynásobenéá
sazbou držení 0,6 % a okamžitou cenou komodity; iiic) zbytkových
neporovnaných pozic vynásobených přímou sazbou 15 % a okamžitou cenou
komodity. 18. Celkový kapitálový požadavek instituce pro
komoditní rizika se vypočítá jako součet kapitálových požadavků
pro každou komoditu vypočítaných podle odstavce 17. b) Zjednodušený postup 19. Kapitálový požadavek instituce se
vypočítává pro každou komoditu jako součet: ia) 15 %
čisté pozice, bez ohledu na to, zda jde o dlouhou nebo krátkou pozici,
vynásobeno okamžitou cenou komodity; iib) 3 %
hrubé pozice, dlouhé plus krátké, vynásobeno okamžitou cenou komodity. 20. Celkový kapitálový požadavek instituce pro
komoditní rizika se vypočítá jako součet kapitálových požadavků
pro každou komoditu vypočítaných podle odstavce 19. ê 93/6/EHS
článek 11a (přizpůsobený) Ö c)
Rozšířená metoda tabulky časových pásem Õ Až do 31. prosince 2006
mohou členské státy Ö Příslušné
orgány mohou Õ povolovat svým
institucím povolovat použití minimálních
sazeb rozdílových (spread-rate), držení (carry-rate) a přímých
(outright-rate), jak jsou stanoveny v následující tabulce, namísto sazeb
uvedených v příloze VII odstavcích 13, 14, 17
a 18, pokud podle názoru příslušných orgánů tyto instituce: a) se ve významném měřítku
účastní obchodu s komoditami, b) mají diverzifikované komoditní portfolio,
a c) ještě nejsou schopny používat
interní modely pro účely výpočtu kapitálového požadavku ke
komoditnímu riziku v souladu s přílohou Ö V Õ VIII. Tabulka 2 || Drahé kovy (kromě zlata) || Základní kovy || Zemědělské produkty (netrvanlivé) || Jiné produkty, včetně energetických Sazba rozdílová (%) || 1,0 || 1,2 || 1,5 || 1,5 Sazba držení (%) || 0,3 || 0,5 || 0,6 || 0,6 Sazba přímá (%) || 8 || 10 || 12 || 15 ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) è1 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 ve znění opravy,
Úř. věst. L 248, 8.9.1998, s. 20 PŘÍLOHA VIII Ö VYUŽITÍ Õ INTERNÍCH
MODELŮ Ö PRO
VÝPOČET KAPITÁLOVÝCH POŽADAVKŮ Õ 1. Jsou-li splněny podmínky této
přílohy, mohou příslušné orgány institucím povolit, aby k
výpočtu svého kapitálového požadavku pro riziko pozice, devizové riziko
a/nebo komoditní riziko používaly místo metod uvedených v přílohách I, III
a VII Ö IV Õ nebo v kombinaci s
nimi vlastní interní modely řízení rizika. V každém jednotlivém
případě je za účelem dohledu nad
kapitálovýmié požadavky potřeba pro použití takových
modelů výslovného schválení ze strany příslušných orgánů. 2. Toto schválení obdrží instituce pouze
tehdy, jsou-li příslušné orgány přesvědčeny o tom, že
systém řízení rizika instituce je koncepčně správný a
celistvě používaný, a obzvláště, že jsou splněny následující
kvalitativní standardy: ia) interní
model měření rizika je úzce začleněn do procesu denního
řízení rizika instituce a slouží vedení instituce
jako základ pro hlášení rizikových pozic Ö expozic
vrcholovému vedení instituce Õ ; iib) instituce
má útvar kontroly a řízení rizika, který je nezávislý na obchodních
útvarech a podléhá přímo Ö vrcholovému Õ vedení instituce.
Tento útvar musí být odpovědný za tvorbu a používání systému řízení
rizika instituce. Denně vypracovává a analyzuje zprávy o výsledcích modelu
měření rizika instituce a o vhodných opatřeních k limitům
obchodování; iiic) Ö statutární
orgán Õ představenstvo a Ö vrcholové Õ vedení instituce se
aktivně účastní procesu řízení a kontroly rizika a denní zprávy
vypracované útvarem kontroly a řízení rizika jsou přezkoumávány na
takové úrovni vedení, jež disponuje dostatečnou pravomocí k prosazení jak
redukce pozic zaujatých jednotlivými obchodníky, tak i celkového Ö rizikové
expozice Õ vystavení se riziku celé instituce; (ivd) instituce má dostatečný počet
zaměstnanců, kteří umějí používat propracované modely v
oblastech obchodování, kontroly rizika, auditu a back-office; (ve) instituce zavedla postupy, jimiž
monitoruje a zajišťuje dodržování zdokumentovaného souboru interních
strategií a kontrol týkajících se Ö celkové Õ funkčnosti
systému měření rizik; (vif) modely instituce prokazatelně
osvědčily přijatelnou přesnosti
v měření rizik; (viig) instituce často provádí přísný
program krizových zkoušek Ö stresového
testování Õ , jehož výsledky
jsou Ö vrcholovým Õ vedením instituce
přezkoumávány a reflektovány při stanovování strategií a limitů; viiih) instituce
musí jako součást svého pravidelného vnitřního auditu provádět
nezávislou revizi svého systému měření rizika. Tato rRevize Ö uvedená v
prvním pododstavci písm. h) Õ se musí vztahujeovat jak na činnosti obchodních
útvarů, tak i na činnosti nezávislého útvaru kontroly a řízení
rizika. Nejméně jednou ročně musí instituce provést revizi svého
celkového systému řízení rizika. Tato revize se musí
vztahujeovat
na Ö následující
prvky Õ : –a) adekvátnost
dokumentace o systému řízení rizika a jeho postupech a o organizaci útvaru
kontroly a řízení rizika, –b) začlenění
měření tržního rizika do denního řízení rizika a spolehlivost
informačního systému pro vedení instituce, –c) postupy
používané institucí pro schvalování modelů oceňování rizika a
hodnotící systémy, jichž používají zaměstnanci v útvarech front-office a
back-office, –d) rozsah
tržních rizik zachycených modelem měření rizika a validace
jakýchkoliv podstatných změn v postupech měření rizika, –e) přesnost
a úplnost pozičních dat, přesnost a přiměřenost
předpokladů Ö volatility Õ nestálosti a korelací a přesnost výpočtů
vyhodnocení a citlivosti rizika, –f) ověřovací
postupy sloužící Ö instituci Õ k vyhodnocování
jednotnosti, časové příhodnosti, spolehlivosti a nezávislosti
zdrojů dat používaných v interních modelech, a -g) ověřovací
postupy, které instituce používá k vyhodnocování zpětného testování,
kterým je prováděno ohodnocení přesnosti modelu. 3. Instituce dohlíží na přesnost a
výkonnost svého modelu pomocí Ö programu Õ zpětného
testování. Tímto zpětným testováním se každý burzovní
Ö obchodní Õ den srovnávají
hodnoty rizikového potenciálu è1 pozic
portfolií na konci dne, které se pro daný den vypočítávají na základě
vlastních modelů instituce, a Ö jednodenní
změna v hodnotě portfolia Õ ç hodnoty následujícího burzovního
Ö obchodního Õ dne na jeho konci. Příslušné orgány přezkoumají, zda je
instituce schopná provádět zpětné testování jak pro skutečné,
tak pro hypotetické změny hodnoty portfolia. Zpětné testování pro
hypotetické změny v hodnotě portfolia je založeno na srovnání mezi
hodnotou portfolia ke konci dne a za předpokladu nezměněných
pozic jeho hodnotou na konci následujícího dne. Příslušné orgány budou
vyžadovat, aby instituce přijala vhodná opatření pro zlepšení svého
programu zpětného testování, jestliže jej považují za nedostatečný. 4. Za účelem výpočtu kapitálových
požadavků pro specifické riziko spojené s obchodovanými dluhovými nástroji
a akciemi mohou příslušné orgány schválit použití interního modelu
instituce, pokud tento model kromě předpokladů níže uvedených v
této příloze splňuje tyto podmínky: –a) vysvětluje
cenové změny v pozicích portfolia v průběhu času, –b) zachycuje
koncentrace z hlediska velikosti a změn skladby portfolia, –c) správně
funguje také v nepříznivých podmínkách, –d) je
přezkoumáván prostřednictvím zpětného testování, na jehož
základě se posuzuje, zda je specifické riziko přesně zachyceno.
Jestliže příslušné orgány povolí provedení tohoto zpětného testování
na základě relevantních subportfolií, musí být tato vybírána průběžně
stále stejným způsobem. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 5. Instituce používající interní modely, které
nejsou schváleny v souladu s odstavcem 4, podléhají zvláštnímu
kapitálovému požadavku pro specifické riziko vypočítanému podle
přílohy I. 6. Pro účely odst. 10 bodu ii) se
výsledky vlastních výpočtů instituce násobí koeficientem
v hodnotě nejméně 3. ê 98/31/ES
čl.1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 7. Násobící koeficient se zvyšuje
přídavným faktorem v hodnotě mezi 0 a 1 podle následující
tabulky Ö 1 Õ , a to v závislosti
na počtech překročení limitu prokázaných zpětným testováním
instituce za posledních 250 obchodních dnů. Příslušné orgány
vyžadují, aby instituce konzistentně počítaly překročení zpětným
testováním buď na základě skutečných, nebo hypotetických
změn v hodnotě portfolia. Za překročení se považuje, pokud
jednodenní změna v hodnotě portfolia překročí hodnotu
portfolia pro rizikový potenciál období dotyčného dne, vypočítanou
pomocí vlastních modelů instituce. Za účelem určení
přídavného faktoru se počet překročení vyhodnocuje
alespoň čtvrtletně. Ö Tabulka 1 Õ Počet překročení || Přídavný faktor méně než 5 || 0,00 5 || 0,40 6 || 0,50 7 || 0,65 8 || 0,75 9 || 0,85 10 nebo více || 1,00 Příslušné orgány mohou
Ö smějí Õ v jednotlivých
případech Ö a Õ nebo za výjimečných okolností prominout požadavek
zvýšit násobící koeficient přídavným faktorem podle výše
uvedené tabulky Ö 1 Õ , jestliže instituce
k jejich spokojenosti prokázala, že takové zvýšení by bylo neoprávněné a
že model je v podstatě správný. Jestliže velký počet překročení
naznačuje, že model není dostatečně přesný, revokují
příslušné orgány schválení modelu nebo uloží vhodná opatření k
zajištění okamžitého zlepšení modelu. Instituce neprodleně oznámí
příslušným orgánům, v každém případě nejpozději do
pěti obchodních dnů, překročení, které Ö vychází z Õ by na základě programu zpětného testování Ö a které by
podle výše uvedené tabulky Õ vyžadovalo zvýšení
přídavného faktoru, z toho důvodu, aby umožnily příslušným
orgánům průběžně dohlížet na přiměřenost
tohoto přídavného faktoru. 8. Pokud příslušné orgány schválí interní
model instituce k výpočtu kapitálového požadavku pro specifické riziko
podle odstavce 4, zvýší instituce svůj kapitálový požadavek
vypočítaný podle odstavců 6, 7 a 10 navýšením částky o Ö jeden z
těchto prvků Õ: ia) buď
podíl specifického rizika na hodnotě rizikového potenciálu, který Ö by se
měl Õ se podle pokynů k dohledu oddělit;í, nebo podle volby instituce, iib) hodnotu
rizikového potenciálu subportfolií v dluhových nástrojích a Ö akciových
pozicích Õ akciích, jež obsahují nějaké specifické riziko. Instituce používající možnost uvedenou v bodě ii) Ö písmeni b) Õ jsou povinny
identifikovat strukturu subportfolia předem a nesmějí
Ö neměly
by Õ ji bez souhlasu
příslušných orgánů měnit. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 9. Příslušné orgány mohou prominout
požadavek na navýšení podle odstavce 8, jestliže instituce prokáže, že její
model přesně zachycuje také riziko událostí a riziko neplnění jejích pozic Ö selhání Õ v obchodovaných
dluhových nástrojích a akciích Ö akciových
pozicích Õ podle dohodnutých
mezinárodních standardů. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 10. Každá instituce musí splnit kapitálový
požadavek, který odpovídá vyšší z následujících hodnot: ia) hodnotě
rizikového potenciálu z předchozího dne, vypočítané podle
parametrů uvedených v této příloze; iib) průměru
denních hodnot rizikového potenciálu v předcházejících 60 obchodních
dnech, který se vynásobí koeficientem uvedeným v odstavci 6 upraveným faktorem
v odstavci 7. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 11. Pro výpočet rizikového potenciálu
platí následující minimální požadavky: ia) nejméně
denní výpočet rizikového potenciálu; iib) 99. percentil jednostranného intervalu důvěry Ö jednostranný
konfidenční interval s hladinou spolehlivosti 99 % Õ ; iiic) 10denní
období držení; ivd) období
efektivního historického pozorování nejméně jeden rok, kromě
případů, kdy je kratší období pozorování ospravedlněno významným
vzrůstem cenové Ö volatility Õ nestálosti; (ve) tříměsíční aktualizace
datových souborů. 12. Příslušné orgány vyžadují, aby model
přesně zachycoval všechna podstatná cenová rizika opcí nebo pozic
podobných opcím a aby jakákoliv jiná rizika nezachycená modelem byla
přiměřeně kryta vlastními prostředky. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) 13. Příslušné
orgány vyžadují, aby mModel
měření rizika Ö zachycuje Õ v závislosti na
úrovni činností instituce na příslušných trzích zachycoval dostatečný počet rizikových
faktorů, Ö zejména
následující faktory Õ . Jako minimum musí být
splněny následující předpoklady: Ö Riziko
úrokových sazeb Õ i) u rizika
úrokových sazeb se do sSystému
měření rizika zahrnuje soubor rizikových faktorů úrokových sazeb
v každé měně, ve které má instituce rozvahové nebo podrozvahové
pozice citlivé na úrokové sazby. Instituce vypočítává křivky
návratnosti pomocí jednoho z obecně uznávaných postupů. Pro pozice
významně vystavené úrokovému riziku v hlavních měnách a na hlavních
trzích se křivka návratnosti rozděluje do minimálně šesti
segmentů splatnosti, aby byly zachyceny různé Ö volatility Õ nestálosti úrokových sazeb podél křivky návratnosti.
Systém měření rizika musí také zachycovat riziko ne zcela
korelovaných pohybů mezi různými křivkami návratnosti.; Ö Devizové
riziko Õ ii) u devizového
rizika se do sSystému měření rizika zahrnujeí
rizikové faktory pro zlato a pro jednotlivé Ö cizí Õ devizové měny, ve kterých jsou pozice instituce
denominovány.; ò nový Pro podniky
kolektivního investování se zohlední skutečné devizové pozice podniku
kolektivního investování. Instituce se mohou spolehnout na hlášení třetí
strany o devizových pozicích v podniku kolektivního investování,
je-li správnost tohoto hlášení náležitým způsobem zajištěna. Jestliže
si instituce není vědoma devizových pozic v podniku kolektivního
investování, předpokládá se, že podnik kolektivního investování v
maximální možné míře povolené v rámci svého pověření investoval
do devizových nástrojů, a instituce v případě pozic obchodního
portfolia zohlední při výpočtu kapitálového požadavku k devizovému
riziku maximální nepřímou expozici, které by mohly dosáhnout zaujmutím
pozic s využitím pákového efektu prostřednictvím podniku kolektivního
investování. Toto se uskuteční proporcionálním navýšením pozice v podniku
kolektivního investování do úrovně maximální expozice vůči
položkám podkladových investic plynoucím z investičního
pověření. S předpokládanou pozicí podniku kolektivního
investování v cizí měně se zachází jako se samostatnou měnou
způsobem, jakým se zachází s investicemi ve zlatě. Jestliže je však
směr investic podniku kolektivního investování znám, celkovou dlouhou
pozici lze přičíst k celkové dlouhé otevřené devizové pozici a
celkovou krátkou pozici lze přičíst k celkové krátké
otevřené devizové pozici. Započtení mezi takovými pozicemi před
výpočtem není přípustné. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 (přizpůsobený) Ö Akciové
riziko Õ iii) u akciového
rizika se do sSystému měření rizika zahrnuje
samostatný rizikový faktor nejméně pro každý z akciových trhů, na kterých
instituce drží své pozice ve významnějším rozsahu.; Ö Komoditní
riziko Õ iv) u komoditního
rizika se do sSystému měření rizika zahrnuje
samostatný rizikový faktor nejméně pro každou komoditu, ve které instituce
drží pozice ve významnějším rozsahu. Systém měření rizika musí
také zachycovat riziko ne zcela korelovaných pohybů mezi podobnými,
nikoliv však identickými komoditami, a riziko změny termínových (forward)
cen vyplývající z neshod splatnosti. Systém také zohledňuje charakteristiku
trhu, zejména dodací termíny a možnosti poskytnuté obchodníkům k
uzavření jejich pozic. ê 98/31/ES
čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 14. Příslušné orgány mohou institucím
povolit, aby používaly empirické korelace v rámci jednotlivých kategorií rizika
a mezi nimi, jestliže jsou přesvědčeny, že systém instituce pro
měření korelací je správný a správně používaný. ê 93/6/EHS
příloha VI odst. 8 bod 2 druhá věta
(přizpůsobený) PŘÍLOHA VI Ö VÝPOČET
KAPITÁLOVÝCH POŽADAVKŮ PRO Õ VELKOU
ANGAŽOVANOST 1. Ö Převýšení
uvedené v čl. 31 písm. b) Õ Ten se vypočítá tak, že se vyberou ty složky
celkové míry obchodního rizika u daného klienta nebo skupiny klientů,
které mají nejvyšší požadavky na krytí specifického rizika v příloze I
a/nebo požadavky v příloze II, jejichž součet se rovná
částce převýšení uvedené v bodě 1 Ö čl. 31
písm. a) Õ . 2. Tam, kde převýšení netrvá déle než 10
dnů, bude Ö dodatečný
kapitálový požadavek Õ požadavek na další kapitál u těchto složek
činit 200 % požadavků uvedených v Ö odstavci 1 Õ předchozí větě. 3. Od deseti dnů po vzniku převýšení
se složky převýšení vybrané podle Ö odstavce 1 Õ výše uvedených měřítek zanesou na
příslušnou řádku v sloupci 1 Ö tabulky I Õ níže uvedené tabulky ve stoupajícím pořadí podle
požadavků Ö na Õ krytí specifického
rizika v příloze I a/nebo požadavků v příloze II. Instituce pak splní dDodatečný kapitálový požadavek rovnající se rovná
součtu požadavků na krytí specifického rizika v příloze I
a/nebo v příloze II pro tyto složky násobené odpovídajícím faktorem
ve sloupci 2 Ö tabulky I Õ . Ö Tabulka 1 Õ Překročení limitů (na základě procenta z kapitálu) || Faktory Do 40 % || 200 % Od 40 % do 60 % || 300 % Od 60 % do 80 % || 400 % Od 80 % do 100 % || 500 % Od 100 % do 250 % || 600 % Nad 250 % || 900 % é ò nový PŘÍLOHA
VII OBCHODOVÁNÍ Část A
– Záměr obchodovat 1. Pozice/portfolia
držená se záměrem obchodovat musí splňovat následující požadavky: a) musí existovat
srozumitelně zdokumentovaná obchodní strategie pro pozici/nástroj či
portfolia, která je schválená vrcholovým vedením, a musí zahrnovat
očekávané období držení; b) musí existovat
srozumitelně definované politiky a postupy pro aktivní řízení pozice,
které budou zahrnovat tyto podmínky: i) pozice jsou
otevírány na obchodním desku; ii) jsou stanoveny
limity na pozice a je sledována jejich přiměřenost; iii) obchodníci
jsou oprávněni otevírat/řídit pozici v rámci schválených
limitů a v souladu se schválenou strategií; iv) pozice jsou
hlášeny vrcholovému vedení jako nedílná součást procesu řízení rizika
instituce; v) pozice jsou
aktivně sledovány s odkazem na zdroje informací o trhu a je hodnocena
prodejnost či realizovatelnost zajištění pozice či rizik její
složky, včetně posuzování, zejména kvality a dostupnosti tržních
vstupů do procesu oceňování, úrovně tržního obratu, objemu pozic
obchodovaných na trhu; c) musí existovat
srozumitelně definovaná politika a postupy pro sledování pozice vzhledem k
obchodní strategii instituce, včetně sledování obratu a nehybných
pozic v obchodním portfoliu instituce. Část B –
Systémy a kontroly 1. Instituce zavede
a udržuje systémy a kontroly dostatečné k poskytování obezřetných a spolehlivých
odhadů ocenění. 2. Systémy a kontroly zahrnují alespoň tyto
prvky: a) zdokumentované
politiky a postupy pro proces oceňování. To zahrnuje srozumitelně
definované odpovědnosti za jednotlivé oblasti související se stanovením
ocenění, zdroje informací o trhu a přezkoumávání jejich
přiměřenosti, četnost nezávislého oceňování, načasování
uzavíracích cen, postupy pro úpravy ocenění, ověřovací postupy
uskutečňované ke konci měsíce a ad hoc; b) jasné a
nezávislé (tzn. nezávislé na front office) linie podávání hlášení pro útvar
odpovědný za postup ocenění. Linie podávání
hlášení musí dosahovat až k úrovni výkonného člena představenstva. Metody
obezřetného oceňování 3. Tržní
ocenění je ocenění pozic uskutečňované s minimálně
denní periodicitou pomocí uzavíracích cen, které jsou snadno k dispozici a
které jsou získávány z nezávislých zdrojů. Příkladem jsou burzovní
ceny, ceny z obrazovek, či kotace od několika renomovaných
nezávislých brokerů. 4. Při tržním
ocenění se použije obezřetnější z cen nákup/prodej (bid/offer),
ledaže je instituce významným tvůrcem trhu v konkrétním typu daného finančního
nástroje či komodity a je schopna uzavírat za prostřední cenu. 5. Tam, kde není
tržní ocenění možné, musí instituce pro svoje pozice/portfolia používat
ocenění pomocí modelu, než uplatní kapitálové požadavky podle zásad pro
obchodní portfolio. Ocenění pomocí modelu je definováno jako jakékoli
ocenění, které musí být stanoveno prostřednictvím srovnávacího
standardu, extrapolováno či jinak vypočítáno z tržního vstupu. 6. Při
ocenění pomocí modelu musí být splněny následující požadavky: a) vrcholové
vedení si je vědomo, které prvky obchodního portfolia podléhají
ocenění pomocí modelu, a zná význam nejistoty, kterou tato skutečnost
zakládá ve vykazování rizika/výsledků obchodování; b) tržní
vstupy jsou získávány tam, kde je to možné, v souladu s tržními cenami a
přiměřenost tržních vstupů vzhledem k oceňování
příslušné pozice a parametry modelu jsou posuzovány každodenně; c) pokud
existují, tak se používají oceňovací metodiky, které jsou trhem
akceptovanou praxí pro konkrétní finanční nástroje nebo komodity; d) pokud se
jedná o model vyvinutý institucí, je založen na adekvátních předpokladech,
které byly posouzeny a kriticky přezkoumány náležitě kvalifikovanými
stranami nezávislými na procesu vývoje modelu; e) jsou
zavedeny formální postupy pro kontrolu změn a je udržována záložní kopie
modelu, která je pravidelně používána ke kontrole oceňování; f) útvar
řízení rizik si je vědom slabých stránek používaného modelu a zná
způsob, jak nejvhodněji zohlednit tyto slabé stránky ve výstupech z
procesu oceňování; g) model je
pravidelně přezkoumáván za účelem stanovení míry přesnosti
jeho výkonnosti (např. je posuzována trvající adekvátnost
předpokladů, analýza zisků a ztrát oproti rizikovým
faktorům, porovnávání skutečných uzavíracích cen s výstupy modelu). Pro účely
písmene d) musí být model vyvinut nebo schválen nezávisle na front office.
Je třeba, aby byl nezávisle testován. To zahrnuje validaci matematické
stránky, předpokladů a softwarového provedení. 7. Nezávislé
ověřování cen by mělo být prováděno navíc k dennímu tržnímu
ocenění nebo ocenění pomocí modelu. Spočívá v pravidelném
ověřování přesnosti a nezávislosti tržních cen či
vstupů modelu. Zatímco denní tržní ocenění může být
uskutečňováno obchodníky, ověřování tržních cen a
vstupů modelu by mělo být uskutečňováno jednotkou
nezávislou na obchodním útvaru minimálně každý měsíc (nebo
častěji, v závislosti na povaze tržní/obchodní aktivity).
Obezřetná opatření, jako jsou úpravy ocenění, mohou být na
místě v situaci, kdy nejsou k dispozici nezávislé zdroje ocenění nebo
zdroje ocenění jsou spíše subjektivní. Úpravy
ocenění nebo rezervy ocenění 8. Instituce zavede
a udržuje postupy pro zvažování tvorby úprav ocenění nebo rezerv
ocenění. Obecné
standardy 9. Příslušné
orgány vyžadují, aby byly formálně brány v úvahu následující úpravy
ocenění/rezervy ocenění: nepodchycená úvěrová rozpětí,
náklady na uzavření pozice, operační rizika, předčasné
ukončení, investiční náklady a náklady financování, budoucí
administrativní náklady a tam, kde je to relevantní, riziko modelu. Standardy pro
méně likvidní položky 10. Méně
likvidní pozice by mohly vznikat z příčin na trhu i uvnitř
instituce, např. koncentrované pozice a/nebo nehybné pozice. 11. Instituce musí
zvážit několik faktorů při rozhodování, zda je pro méně
likvidní položky nezbytná rezerva ocenění. Mezi tyto faktory patří
čas, který by byl zapotřebí k zajištění pozice/rizik v rámci
pozice, volatilita a průměr rozpětí nákup/prodej, dostupnost
tržních kotací (počet a identita tvůrců trhu) a volatilita a
průměr objemů obchodu. 12. Při použití
ocenění třetí strany nebo ocenění pomocí modelu instituce
zvažují, zda použijí úpravu ocenění. Kromě toho instituce zvažují
potřebu tvorby rezerv pro méně likvidní pozice a
průběžně přezkoumávají jejich trvající adekvátnost. 13. Pokud v běžném
finančním roce dojde k výrazným ztrátám v důsledku úprav
ocenění/rezerv ocenění, odečtou se tyto ztráty od původního
kapitálu instituce v souladu s čl. 57 písm. k) směrnice
[2000/12/ES]. 14. Ostatní
zisky/ztráty plynoucí z tvorby úprav ocenění/rezerv ocenění se
promítnou do propočtu „čistého zisku z obchodního portfolia“
zmíněného v čl. 13 odst. 2 písm. b) a
přičítají se k/odečítají se od dodatkového kapitálu způsobilého
k pokrytí požadavků k tržnímu riziku v souladu s příslušnými
ustanoveními. Část C –
Interní zajištění 1. Interní
zajištění je pozice, která podstatně nebo úplně kompenzuje
složky rizika pozice nebo skupiny pozic v bankovním portfoliu. Pozice, které
vznikly v důsledku interního zajištění, jsou způsobilé pro
stanovení kapitálových požadavků podle zásad pro obchodní portfolio,
jestliže jsou drženy se záměrem obchodovat a jsou splněna obecná
kritéria týkající se záměru obchodovat a obezřetného oceňování,
která jsou vymezena v částech A a B. Zejména platí, že: a) interní
zajištění nejsou v prvé řadě používána se záměrem vyhnout
se kapitálovým požadavkům nebo je snížit; b) interní
zajištění jsou řádně zdokumentována a podléhají zvláštním
interním postupům schvalování a auditu; c) interní
transakce jsou prováděny za tržních podmínek; d) podstatná
část tržního rizika, které je tvořeno interním zajištěním, je
dynamicky řízena v obchodním portfoliu v rámci přípustných
limitů; e) interní
transakce jsou pečlivě sledovány. Sledování musí být
zajištěno náležitými postupy. 2. Zacházením
uvedeným v odstavci 1 nejsou dotčeny kapitálové požadavky použitelné
na tu složku interního zajištění, která náleží do bankovního portfolia. PŘÍLOHA
VIII Zrušené směrnice ČÁST A ZRUŠENÉ SMĚRNICE A
SMĚRNICE JE POZMĚŇUJÍCÍ (uvedené v
článku 48) Směrnice Rady
93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové
přiměřenosti investičních společností a úvěrových
institucí Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 98/31/ES ze dne 22. června 1998, kterou se
mění směrnice Rady 93/6/EHS o kapitálové přiměřenosti
investičních podniků a úvěrových institucí Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 98/33/ES ze dne 22. června 1998, kterou se
mění článek 12 první směrnice Rady 77/780/EHS o koordinaci
právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti
úvěrových institucí a jejího výkonu, články 2, 5, 6, 7, 8 a
přílohy II a III směrnice Rady 89/647/EHS o ukazateli kapitálové
přiměřenosti úvěrových institucí a článek 2 a
příloha II směrnice Rady 93/6/EHS o kapitálové
přiměřenosti investičních podniků a úvěrových
institucí Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o
doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a
investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně
směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a
93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES Pouze
článek 26 Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích
finančních nástrojů, kterou se mění směrnice Rady
85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a
zrušuje směrnice Rady 93/22/EHS Pouze
článek 67 ČÁST B LHŮTY K
PROVEDENÍ (uvedené v
článku 48) Směrnice || || Má být provedena do Směrnice Rady 93/6/EHS || || 1. 7. 1995 Směrnice 98/31/ES || || 21. 7. 2000 Směrnice 98/33/ES || || 21. 7. 2000 Směrnice 2002/87/ES || || 11. 8. 2004 Směrnice 2004/39/ES || || Dosud není k dispozici Směrnice 2004/xx/ES || || Dosud není k dispozici ò nový PŘÍLOHA
IX SROVNÁVACÍ TABULKA Tato směrnice || Směrnice 93/6/EHS || Směrnice 98/31/ES || Směrnice 98/33/ES || Směrnice 2002/87/ES || Směrnice 2004/39/ES Čl. 1 odst. 1 první věta || || || || || Čl. 1 odst. 1 druhá věta a odst. 2 || Článek 1 || || || || Čl. 2 odst. 1 || || || || || Čl. 2 odst. 2 || Čl. 7 odst. 3 || || || || Čl. 3 odst. 1 písm. a) || Čl. 2 bod 1 || || || || Čl. 3 odst. 1 písm. b) || Čl. 2 bod 2 || || || || Čl. 67 bod 1 Čl. 3 odst. 1 písm. c) až e) || Čl. 2 bod 3 až 5 || || || || Čl. 3 odst. 1 písm. f) a g) || || || || || Čl. 3 odst. 1 písm. h) || Čl. 2 bod 10 || || || || Čl. 3 odst. 1 písm. i) || Čl. 2 bod 11 || || Čl. 3 bod 1 || || Čl. 3 odst. 1 písm. j) || Čl. 2 bod 14 || || || || Čl. 3 odst. 1 písm. k) a l) || Čl. 2 bod 15 a 16 || Čl. 1 bod 1 písm. b) || || || Čl. 3 odst. 1 písm. m) || Čl. 2 bod 17 || Čl. 1 bod 1 písm. c) || || || Čl. 3 odst. 1 písm. n) || Čl. 2 bod 18 || Čl. 1 bod 1 písm. d) || || || Čl. 3 odst. 1 písm. o) až q) || Čl. 2 bod 19 až 21 || || || || || || || || || Čl. 3 odst. 1 písm. r) || Čl. 2 bod 23 || || || || Čl. 3 odst. 1 písm. s) || Čl. 2 bod 26 || || || || Čl. 3 odst. 2 || Čl. 2 bod 7 a 8 || || || || Čl. 3 odst. 3 písm. a) a b) || Čl. 7 odst. 3 || || || Článek 26 || Čl. 3 odst. 3 písm. c) || Čl. 7 odst. 3 || || || || Článek 4 || Čl. 2 bod 24 || || || || Článek 5 || Čl. 3 odst. 1 a 2 || || || || Článek 6 || Čl. 3 odst. 4 || || || || Čl. 67 bod 2 Článek 7 || Čl. 3 odst. 4a || || || || Čl. 67 bod 3 Článek 8 || Čl. 3 odst. 4b || || || || Čl. 67 bod 3 Článek 9 || Čl. 3 odst. 3 || || || || Článek 10 || Čl. 3 odst. 5 až 8 || || || || Článek 11 || Čl. 2 bod 6 || || || || Čl. 12 první pododstavec || Čl. 2 bod 25 || || || || Čl. 12 druhý pododstavec || || || || || Čl. 13 odst. 1 první pododstavec || Příloha V odst. 1 první pododstavec || || || || Čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec a odst. 2 až 5 || Příloha V odst. 1 druhý pododstavec a odst. 2 až 5 || Čl. 1 bod 7 a příloha odst. 4 písm. a), b) || || || Článek 14 || Příloha V odst. 6 a 7 || Příloha odst. 4 písm. c) || || || Článek 15 || Příloha V odst. 8 || || || || Článek 16 || Příloha V odst. 9 || || || || Článek 17 || || || || || Čl. 18 odst. 1 první pododstavec || Čl. 4 odst. 1 první pododstavec || || || || Čl. 18 odst. 1 písm. a) a b) || Čl. 4 odst. 1 bod. i) a ii) || Čl. 1 bod 2 || || || Čl. 18 odst. 2 až 4 || Čl. 4 odst. 6 až 8 || || || || Čl. 19 odst. 1 || || || || || Čl. 19 odst. 2 || Čl. 11 odst. 2 || || || || Čl. 19 odst. 3 || || || || || Článek 20 || || || || || Článek 21 || Příloha IV || || || || Článek 22 || || || || || Čl. 23 první a druhý pododstavec || Čl. 7 odst. 5 a 6 || || || || Čl. 23 třetí pododstavec || || || || || Článek 24 || || || || || Článek 25 || || || || || Čl. 26 odst. 1 || Čl. 7 odst. 10 || Čl. 1 bod 4 || || || Čl. 26 odst. 2 až 4 || Čl. 7 odst. 11 až 13 || || || || Článek 27 || Čl. 7 odst. 14 a 15 || || || || Čl. 28 odst. 1 || Čl. 5 odst. 1 || || || || Čl. 28 odst. 2 || Čl. 5 odst. 2 || Čl. 1 bod 3 || || || Čl. 28 odst. 3 || || || || || Čl. 29 odst. 1 písm. a) až c) a další dva pododstavce || Příloha VI odst. 2 || || || || Čl. 29 odst. 1 poslední pododstavec || || || || || Čl. 29 odst. 2 || Příloha VI odst. 3 || || || || Čl. 30 odst. 1 a 2 první pododstavec || Příloha VI odst. 4 a 5 || || || || Čl. 30 odst. 2 druhý pododstavec || || || || || Čl. 30 odst. 3 a 4 || Příloha VI odst. 6 a 7 || || || || Článek 31 || Příloha VI odst. 8 bod 1, bod 2 první věta, body 3 až 5 || || || || Článek 32 || Příloha VI odst. 9 a 10 || || || || Čl. 33 odst. 1 a 2 || || || || || Čl. 33 odst. 3 || Čl. 6 odst. 2 || || || || Článek 34 || || || || || Čl. 35 odst. 1 až 4 || Čl. 8 odst. 1 až 4 || || || || Čl. 35 odst. 5 || Čl. 8 odst. 5 první věta || Čl. 1 bod 5 || || || Článek 36 || Čl. 9 odst. 1 až 3 || || || || Článek 37 || || || || || Článek 38 || Čl. 9 odst. 4 || || || || Článek 39 || || || || || Článek 40 || Čl. 2 bod 9 || || || || Článek 41 || || || || || Čl. 42 odst. 1 písm. a) až c) || Čl. 10 první, druhá a třetí odrážka || || || || Čl. 42 odst. 1 písm. d) a e) || || || || || Čl. 42 odst. 1 písm. f) || Čl. 10 čtvrtá odrážka || || || || Čl. 42 odst. 1 písm. g) || || || || || Článek 43 || || || || || Článek 44 || || || || || Článek 45 || || || || || Článek 46 || Článek 12 || || || || Článek 47 || || || || || Článek 48 || || || || || Článek 49 || || || || || Článek 50 || Článek 15 || || || || || || || || || Příloha I odst. 1 až 4 || Příloha I odst. 1 až 4 || || || || Příloha I odst. 4 poslední pododstavec || Čl. 2 bod 22 || || || || Příloha I odst. 5 až 7 || Příloha I odst. 5 až 7 || || || || Příloha I odst. 8 || || || || || Příloha I odst. 9 až 11 || Příloha I odst. 8 až 10 || || || || Příloha I odst. 12 až 14 || Příloha I odst. 12 až 14 || || || || Příloha I odst. 15 a 16 || Čl. 2 bod 12 || || || || Příloha I odst. 17 až 41 || Příloha I odst. 15 až 39 || || || || Příloha I odst. 42 až 56 || || || || || Příloha II odst. 1 a 2 || Příloha II odst. 1 a 2 || || || || Příloha II odst. 3 až 11 || || || || || Příloha III odst. 1 || Příloha III odst. 1 první pododstavec || Čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. a) || || || Příloha III odst. 2 || Příloha III odst. 2 || || || || Příloha III odst. 2.1 první až třetí pododstavec || Příloha III odst. 3.1 || Čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. b) || || || Příloha III odst. 2.1 čtvrtý pododstavec || || || || || Příloha III odst. 2.1 pátý pododstavec || Příloha III odst. 3.2 || Čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. b) || || || Příloha III odst. 2.2, 3 a 3.1 || Příloha III odst. 4 až 6 || Čl. 1 bod 7 a příloha odst. 3 písm. c) || || || Příloha III odst. 3.2 || Příloha III odst. 8 || || || || Příloha III odst. 4 || Příloha III odst. 11 || || || || Příloha IV odst. 1 až 20 || Příloha VII odst. 1 až 20 || Čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 || || || Příloha IV odst. 21 || Článek 11a || Čl. 1 bod 6 || || || Příloha V odst. 1 až 13 třetí pododstavec || Příloha VIII odst. 1 až 13 bod ii) || Čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 || || || Příloha V odst. 13 čtvrtý pododstavec || || || || || Příloha V odst. 13 pátý pododstavec až odst. 14 || Příloha VIII odst. 13 bod iii) až odst. 14 || Čl. 1 bod 7 a příloha odst. 5 || || || Příloha VI || Příloha VI odst. 8 bod 2 po první větě || || || || Příloha VII || || || || || Příloha VIII || || || || || Příloha IX || || || || || [1] Úř. věst C , , s. . [2] Úř. věst C [3] Úř. věst C , , s. . [4] Úř. věst C , , s. . [5] Úř. věst C , , s. . [6] Úř. věst L 141,
11.6.1993, s. 1, naposledy pozměněná směrnicí 2004/xx/ES,
Úř. věst. […]. [7] Úř. věst L 141,
11.06.1993, s. 27, naposledy pozměněná směrnici [2004/…/ES
(Úř. věst. ………..)]. [8] Úř. věst 126, 26.5.2000, s. 1. [9] Úř. věst L 145, 30.4.2004, s. 1. [10] Úř. věst. L 386, 30. 12.
1989, s. 14. Směrnice ve znění směrnice 92/30/EHS (Úř.
věst. L 110, 28. 4. 1992, s. 52). [11] Úř. věst. L 29, 5. 2.
1993, s. 1. [12] Úř. věst. L 124, 5. 5.
1989, s. 16. Směrnice naposledy pozměněná směrnicé
92/30/EHS (Úř. věst. L 110, 24. 9. 1992, s. 52). [13] Úř. věst. L 110, 28. 4. 1992,
s. 52. [14] Úř. věst. L 184,
17.7.1999, s. 23. [15] Úř.
věst. L 197, 18. 7. 1987, s. 33. [16] Úř. věst. L 35, 11.2.2003,
s. 1. [17] Úř. věst. L 322, 17. 12.
1977, s. 30. Směrnice ve znění směrnice 89/646/EHS (Úř.
věst. L 386, 30. 12. 1989, s. 1). [18] Úř. věst. L 35,
11.2.2003, s. 1. [19] Úř. věst. L 9, 15.1.2003, s. 3. CS || KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ V Bruselu dne 14. července 2004 KOM(2004) 486 v konečném
znění 2004/0155 (COD)
2004/0159 (COD)
Technické přílohy Návrh SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY, kterými se přepracovává směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o
přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a
směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové
přiměřenosti investičních podniků a úvěrových
institucí. (předložený Komisí)
{SEC(2004) 921} DŮVODOVÁ ZPRÁVA - Návrh SMĚRNICE RADY o […] RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení
Evropského společenství, a zejména na článek […]
této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[1], s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2], s ohledem na stanovisko Hospodářského a
sociálního výboru[3], s ohledem
na stanovisko Výboru regionů[4], vzhledem k těmto důvodům: (1)
[Velké písmeno…]. (2)
[Velké písmeno…], PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: Článek 1 […] Článek […] Členské státy přijmou právní a správní
předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí
nejpozději do […]. Neprodleně o nich
uvědomí Komisi. Tato ustanovení přijatá členskými
státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz
učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si
stanoví členské státy. Článek […] Tato směrnice vstupuje v platnost […] dnem po vyhlášení v Úředním věstníku
Evropské unie. Článek […] Tato směrnice je určena
členským státům. V Bruselu dne […]. Za
Radu předseda
/ předsedkyně […] PŘÍLOHA ònové Příloha
V – Technická kritéria pro organizaci a řízení rizik
1.
řízení instituce
1.
Řídící orgán podle
článku 11 stanoví pravidla pro oddělení neslučitelných funkcí
v dané organizaci a pro předcházení střetu zájmů.
2.
Řízení rizik
2.
Řídící orgán podle
článku 11 schvaluje a pravidelně přehodnocuje strategie a zásady
pro přijímání, řízení, sledování a snižování rizik, kterým je nebo
může být úvěrová instituce vystavena, včetně rizik
vyplývajících z makroekonomického prostředí, v němž
úvěrová instituce působí, a to v závislosti na ekonomickém
cyklu.
3.
Úvěrové riziko a
riziko protistrany
3.
Poskytování
úvěrů musí být založeno na rozumných a jednoznačně
stanovených kritériích. Je třeba jasně stanovit postup pro
schvalování úvěrů, dodatků k nim, jejich obnovování a
refinancování. 4.
Musí existovat efektivní
systémy pro správu a sledování různých portfolií a expozic
představujících úvěrové riziko, včetně identifikace a
řízení problémových úvěrů a tvorby odpovídajících úprav
ocenění a rezerv. 5.
Rozložení úvěrových
portfolií musí odpovídat cílovým trhům úvěrové instituce a její
celkové úvěrové strategii.
4.
Zbytkové riziko
6.
Riziko, že uznávané
techniky snižování úvěrového rizika používané úvěrovou institucí
nebudou tak účinné, jak se předpokládalo, je třeba řešit a
ovlivňovat prostřednictvím zásad a postupů uvedených v písemné
formě.
5.
Riziko koncentrace
7.
Riziko koncentrace
vyplývající z expozic vůči protistranám, ekonomicky spjatým
skupinám protistran a protistranám ve stejném odvětví hospodářství
či stejné zeměpisné oblasti, protistranám vykonávajícím stejnou
činnost nebo obchodujícím se stejnou komoditou, z používání technik
snižování úvěrového rizika, a zejména rizika spojená s velkou
nepřímou úvěrovou angažovaností (např. vůči stejnému
vydavateli kolaterálu), je třeba řešit a ovlivňovat
prostřednictvím zásad a postupů uvedených v písemné formě.
6.
Rizika sekuritizace
8.
Rizika plynoucí ze
sekuritizace, v níž jsou úvěrové instituce původcem nebo sponzorem,
musí být hodnocena a řešena prostřednictvím vhodných zásad a
postupů tak, aby se zejména zajistilo, že v rozhodnutích týkajících
se hodnocení a řízení rizik je plně zohledněna ekonomická
podstata dané transakce. 9.
Úvěrové instituce,
které jsou původcem sekuritizace revolvingových expozic s možností
předčasného splacení, musí mít likviditní plány, které řeší
dopady jak plánovaného, tak předčasného splacení.
7.
Úrokové riziko bankovního
portfolia
10.
Je třeba zavést
systémy hodnocení a řízení rizika vyplývajícího z dopadů
případných změn v úrokových sazbách na nástroje v bankovním portfoliu
úvěrové instituce.
8.
Operační riziko
11.
Je třeba zavést
zásady a postupy pro hodnocení a řízení expozice vůči
operačnímu riziku, včetně méně četných, ale vysoce
rizikových událostí. Aniž by tím byla dotčena definice uvedená
v čl. 4 odst. 22, musí úvěrové instituce uvést, v čem
pro účely těchto zásad a postupů spočívá operační
riziko. 12.
Úvěrové instituce
musí vypracovat havarijní plány a plány zachování provozu instituce, které
zajistí schopnost úvěrové instituce provozovat dále svoji činnost a
omezit ztráty v případě vážného přerušení obchodní
činnosti.
9.
Riziko likvidity
13.
Úvěrové instituce
musí zavést zásady a postupy pro měření a řízení své čisté
likviditní pozice, a to průběžně, i s výhledem do budoucna.
Musí vzít v úvahu i alternativní scénáře a pravidelně přezkoumávat
předpoklady, na kterých jsou založena rozhodnutí ohledně čisté
likviditní pozice. 14.
Rovněž musí být
zavedeny havarijní plány pro řešení případné likviditní krize. PŘÍLOHA
VI
Standardizovaný přístup
Část 1 – Rizikové váhy
1.
EXPOZICE VŮČI
CENTRÁLNÍM VLÁDÁM NEBO CENTRÁLNÍM BANKÁM
1.1.
Zacházení
1.
Aniž by tím byly
dotčeny odstavce 2 až 8, bude expozicím vůči centrálním vládám a
centrálním bankám přidělena riziková váha 100 %. 2.
Expozicím vůči
centrálním vládám a centrálním bankám, pro které je k dispozici externí
rating vypracovaný určenou ratingovou agenturou, se přidělí
riziková váha podle tabulky č. 1 v souladu s externími ratingy,
které vypracovaly uznané ratingové agentury a které příslušné orgány
přidělily k šesti stupňům na stupnici externího
ratingu. Tabulka č. 1 Stupeň externího ratingu || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 Riziková váha || 0 % || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 150 % 3.
Expozicím vůči
Evropské centrální bance se přidělí riziková váha 0 %.
1.2.
Expozice v národní
měně dlužníka
4.
Pokud tak příslušné
orgány některého členského státu rozhodnou, může být expozicím
vůči jeho centrální vládě a centrální bance, pokud jsou
denominovány a financovány v domácí měně, přidělena
riziková váha nižší, než jak je uvedeno v odstavci 2. 5.
Pokud toto diskreční
právo podle odstavce 4 příslušné orgány některého členského
státu využijí, mohou příslušné orgány jiného členského státu
rovněž povolit svým úvěrovým institucím, aby na expozice
vůči takové centrální vládě nebo centrální bance, jež jsou
denominované a financované v příslušné měně, uplatnily stejnou
rizikovou váhu. 6.
Pokud příslušné
orgány třetí země, které používají opatření pro regulaci a
dohled alespoň na téže úrovni jako ve Společenství, přidělí
expozicím vůči vlastní centrální vládě a centrální bance, jež jsou
denominované a financované v domácí měně, rizikovou váhu nižší,
než jak je uvedeno v odstavcích 1 a 2, mohou členské státy povolit svým
úvěrovým institucím, aby odpovídajícím expozicím přidělily
rizikovou váhu stejným způsobem.
1.3.
Použití externích
ratingů vypracovaných exportními úvěrovými agenturami
7.
Externí rating
vypracovaný exportní úvěrovou agenturou lze uznat za předpokladu, že
je splněna jedna z následujících podmínek: a) externí rating
je vyhodnocení rizika, na kterém se shodly exportní úvěrové agentury
účastnící se „Ujednání o pravidlech pro státem podporované vývozní
úvěry“ v rámci OECD; b) exportní
úvěrová agentura zveřejňuje svoje externí ratingy a dodržuje
dohodnutou metodiku OECD a externí rating je vázán na jednu ze sedmi
minimálních exportních pojišťovacích prémií (MEPP), které stanoví dohodnutá
metodika OECD. 8.
Pokud je pro účely
vážení rizika uznán externí rating vypracovaný exportní úvěrovou
agenturou, přidělí se daným expozicím riziková váha podle tabulky
č. 2. Tabulka č. 2 MEPP || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 || 7 Riziková váha || 0 % || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 100 % || 150 %
2.
EXPOZICE VŮČI
REGIONÁLNÍ NEBO MÍSTNÍ SPRÁVĚ
9.
Aniž by tím byly
dotčeny odstavce 10 až 12, přidělí se expozicím vůči
regionální a místní správě stejná riziková váha jako expozicím
vůči institucím. Pokud tak příslušné orgány učiní,
děje se to nezávisle na diskrečním právu příslušných orgánů
podle článku 80. Preferenční zacházení s krátkodobými expozicemi
podle odstavce 30, 31 a 36 se nepoužije. 10.
Pokud tak příslušné
orgány rozhodnou, lze s expozicemi vůči regionální a místní
správě zacházet jako s expozicemi vůči centrální
vládě, do jejíž pravomoci tato regionální a místní správa spadá, pokud
neexistuje rozdíl v riziku mezi těmito expozicemi vzhledem ke
specifickým možnostem získávání příjmů na straně regionální a
místní správy a k existenci zvláštního institucionálního uspořádání,
které snižuje jejich riziko selhání. 11.
Pokud toto diskreční
právo podle odstavce 10 příslušné orgány některého členského
státu využijí, mohou příslušné orgány jiného členského státu
rovněž povolit svým úvěrovým institucím, aby uplatnily stejnou
rizikovou váhu v případě expozic vůči takové
regionální a místní správě. 12.
Pokud příslušné
orgány třetí země, které používají opatření pro regulaci a
dohled alespoň na téže úrovni jako ve Společenství, zacházejí s
expozicemi vůči regionální a místní správě stejně jako
s expozicemi vůči své centrální vládě, mohou členské
státy povolit svým úvěrovým institucím, aby expozicím vůči
takové regionální a místní správě přidělily rizikovou váhu
stejným způsobem.
3.
EXPOZICE VŮČI
SPRÁVNÍM ORGÁNŮM A NEZISKOVÝM PODNIKŮM
3.1.
Zacházení
13.
Aniž by tím byly
dotčeny odstavce 14 až 18, obdrží expozice vůči správním
orgánům a neziskovým podnikům rizikovou váhu 100 %.
3.2.
Subjekty veřejného
sektoru
14.
Aniž by tím byly
dotčeny odstavce 15 až 17, obdrží expozice vůči subjektům
veřejného sektoru rizikovou váhu 100 %. 15.
Pokud tak příslušné
orgány některého členského státu rozhodnou, lze s expozicemi
vůči subjektům veřejného sektoru zacházet jako s expozicemi
vůči institucím. Pokud tak příslušné orgány učiní, děje
se to nezávisle na diskrečním právu příslušných orgánů podle
článku 80. Preferenční zacházení s krátkodobými expozicemi podle
odstavce 30, 31 a 36 se nepoužije. 16.
Pokud toto diskreční
právo zacházet s expozicemi vůči subjektům veřejného
sektoru jako s expozicemi vůči institucím příslušné orgány
některého členského státu využijí, mohou příslušné orgány jiného
členského státu rovněž dovolit svým úvěrovým institucím, aby v
případě expozic vůči takovým subjektům veřejného
sektoru uplatnily stejnou rizikovou váhu. 17.
Pokud příslušné orgány
třetí země, které používají opatření pro regulaci a dohled
alespoň na téže úrovni jako ve Společenství, zacházejí s expozicemi
vůči subjektům veřejného sektoru stejně jako
s expozicemi vůči institucím, mohou členské státy povolit
svým úvěrovým institucím, aby expozicím vůči takovým
subjektům veřejného sektoru přidělily rizikovou váhu
stejným způsobem.
3.3.
Církve a náboženské
společnosti
18.
S expozicemi
vůči církvím a náboženským společnostem zřízeným jako
právnické osoby podle veřejného práva, pokud vybírají příspěvky
v souladu s právními předpisy, které je k tomu opravňují, se zachází
stejně jako s expozicemi vůči subjektům veřejného
sektoru.
4.
EXPOZICE VŮČI
MEZINÁRODNÍM ROZVOJOVÝM BANKÁM
4.1.
Oblast působnosti
19.
Pro účely
článků 78 až 83 se Korporace pro meziamerické investice
(Inter-American Investment Corporation) považuje za mezinárodní rozvojovou
banku (MRB).
4.2.
Zacházení
20.
Aniž by tím byly
dotčeny odstavce 21 a 22, s expozicemi vůči mezinárodním
rozvojovým bankám se zachází stejně jako s expozicemi vůči
úvěrovým institucím v souladu s odstavci 28 až 31.
Preferenční zacházení s krátkodobými expozicemi podle odstavce 30, 31
a 36 se nepoužije. 21.
Expozicím vůči
následujícím mezinárodním rozvojovým bankám se přiděluje riziková
váha 0 %: a) Mezinárodní banka pro
obnovu a rozvoj (International Bank for Reconstruction and Development); b) Mezinárodní
finanční korporace (International Finance Corporation); c) Meziamerická
rozvojová banka (Inter-American Development Bank); d) Asijská rozvojová
banka (Asian Development Bank); e) Africká rozvojová
banka (African Development Bank); f) Rozvojová banka Rady
Evropy (Council of Europe Development Bank); g) Severská
investiční banka (Nordic Investment Bank); h) Karibská rozvojová
banka (Caribbean Development Bank); i) Evropská banka pro
obnovu a rozvoj (European Bank for Reconstruction and Development); j) Evropská
investiční banka (European Investment Bank); k) Evropský
investiční fond (European Investment Fund); l) Multilaterální
agentura pro investiční záruky (Multilateral Investment Guarantee Agency). 22.
Na nesplacenou část
upsaného kapitálu Evropského investičního fondu se použije riziková váha
20 %.
5.
EXPOZICE VŮČI
MEZINÁRODNÍM ORGANIZACÍM
23.
Expozicím vůči
následujícím mezinárodním organizacím se přidělí riziková váha 0 %: a) Evropské
společenství; b) Mezinárodní
měnový fond; c) Banka pro mezinárodní
platby.
6.
EXPOZICE VŮČI
INSTITUCÍM
6.1.
Zacházení
24.
Pro stanovení rizikových
vah v případě expozic vůči institucím se použije jedna
ze dvou metod popsaných v odstavcích 26 a 27 a 28 až 31.
6.2.
Minimální riziková váha
expozic vůči institucím bez ratingu
25.
Expozicím vůči
institucím bez ratingu nelze přidělit rizikovou váhu nižší, než je
riziková váha přidělovaná expozicím vůči jejich centrální
vládě.
6.3.
Metoda založená na
rizikové váze centrální vlády
26.
Expozicím vůči
institucím se přidělí riziková váha podle stupně externího
ratingu, který je v souladu s tabulkou č. 3 přidělen
expozicím vůči centrální vládě, do jejíž pravomoci daná
instituce patří. Tabulka č. 3 Stupeň externího ratingu, který je centrální vládě přidělen || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 Riziková váha expozice || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 100 % || 150 % 27.
Expozicím vůči
institucím, které mají sídlo v zemích, jejichž centrální vláda nemá rating, se
přidělí riziková váha nepřesahující 100 %.
6.4.
Metoda založená na
externím ratingu
28.
Expozicím vůči
institucím s původní splatností delší než tři měsíce, pro
které je k dispozici externí rating vypracovaný určenou ratingovou
agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 4
v souladu s externími ratingy, které vypracovaly uznané ratingové
agentury a které příslušné orgány přidělily k šesti
stupňům na stupnici externího ratingu. Tabulka č. 4 Stupeň externího ratingu || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 Riziková váha || 20 % || 50 % || 50 % || 100 % || 100 % || 150 % 29.
Expozicím vůči
institucím bez ratingu se přidělí riziková váha 50 %. 30.
Expozicím vůči
institucím s původní splatností tři měsíce nebo kratší, pro
které je k dispozici externí rating vypracovaný určenou ratingovou
agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 5 v souladu
s externími ratingy, které vypracovaly uznané ratingové agentury a které
příslušné orgány přidělily k šesti stupňům na
stupnici externího ratingu: Tabulka č. 5 Stupeň externího ratingu || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 Riziková váha || 20 % || 20 % || 20 % || 50 % || 50 % || 150 % 31.
Expozicím vůči
institucím bez ratingu s původní splatností tři měsíce nebo
kratší se přidělí riziková váha 20 %.
6.5.
Vztah ke krátkodobému
ratingu
32.
Pokud se pro expozice
vůči institucím používá metoda uvedená v odstavcích 28 až 31,
pak je vztah ke specifickým krátkodobým ratingům následující. 33.
Pokud není
k dispozici krátkodobý rating expozice, použije se na všechny expozice
vůči institucím s počáteční splatností maximálně
tři měsíce obecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice
popsané v odstavci 30. 34.
Pokud je k dispozici
krátkodobý rating a podle tohoto ratingu by se měla použít
příznivější nebo stejná riziková váha jako v případě
obecného preferenčního zacházení pro krátkodobé expozice popsaného
v odstavci 30, pak se pouze pro tuto konkrétní expozici použije tento
krátkodobý rating. V případě ostatních krátkodobých expozic se
použije obecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice popsané
v odstavci 30. 35.
Pokud je k dispozici
krátkodobý rating a podle tohoto ratingu by se měla použít méně
příznivá riziková váha než v případě obecného
preferenčního zacházení pro krátkodobé expozice popsaného v odstavci
30, pak se obecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice nepoužije
a všechny krátkodobé pohledávky bez ratingu obdrží stejnou rizikovou váhu, jako
je riziková váha použitá v případě tohoto specifického
krátkodobého ratingu.
6.6.
Krátkodobé expozice
v národní měně dlužníka
36.
Pokud příslušné
orgány přijaly v případě expozic vůči centrálním
vládám a centrálním bankám metodu popsanou v odstavcích 4 až 6,
v souladu se svým diskrečním právem, může být expozicím
vůči institucím s původní splatností tři měsíce
nebo kratší, denominovaným a financovaným v národní měně,
přidělena v souladu s oběma metodami popsanými
v odstavcích 26 a 27 a 28 až 31 riziková váha, která je o jednu kategorii
méně příznivá než preferenční riziková váha přidělená
expozicím vůči centrální vládě a popsaná v odstavcích 4 až
6. 37.
Žádné expozici
s původní splatností tři měsíce nebo kratší denominované a
financované v národní měně dlužníka nelze přidělit
rizikovou váhu méně než 20 %. 6.7 Investice do
nástrojů regulatorního kapitálu 38.
Na investice do akcií
nebo nástrojů regulatorního kapitálu emitovaných institucemi se použije
riziková váha 100 %, pokud tyto nástroje nejsou odečteny z kapitálu.
7.
EXPOZICE VŮČI
PODNIKŮM
7.1.
Zacházení
39.
Expozicím, pro které je
k dispozici externí rating vypracovaný určenou ratingovou agenturou,
se přidělí riziková váha podle tabulky č. 5 v souladu
s externími ratingy, které vypracovaly uznané ratingové agentury a které
příslušné orgány přidělily k šesti stupňům na
stupnici externího ratingu. Tabulka č. 5 Stupeň externího ratingu || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 Riziková váha || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 150 % || 150 % 40.
Expozicím, pro které
takový externí rating k dispozici není, se přidělí riziková váha
100 % nebo riziková váha jejich centrální vlády, podle toho, která z nich
je vyšší.
8.
RETAILOVÉ EXPOZICE
41.
Expozicím, které
splňují kritéria uvedená v čl. 79 odst. 2, je možno, pokud tak
rozhodnou příslušné orgány, přidělit rizikovou váhu 75 %.
9.
EXPOZICE ZAJIŠTĚNÉ
NEMOVITOSTÍ
42.
Aniž by tím byly
dotčeny odstavce 43 až 57, přidělí se expozicím plně
zajištěným nemovitostí riziková váha 100 %.
9.1.
Expozice zajištěné
zástavními právy k obytným nemovitostem
43.
Expozicím plně a
zcela zajištěným ke spokojenosti příslušných orgánů zástavními
právy k obytným nemovitostem, které obývá nebo bude obývat, nebo které
pronajímá nebo bude pronajímat majitel, se přidělí riziková váha 35
%. 44.
Expozicím plně a
zcela zajištěným ke spokojenosti příslušných orgánů účastmi
ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s
finským zákonem o společnostech zajišťujících výstavbu z roku 1991
nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy, pokud se jedná o obytné
nemovitosti, které obývá nebo bude obývat, nebo které pronajímá nebo bude
pronajímat majitel, se přidělí riziková váha 35 %. 45.
Při rozhodování o
tom, zda jsou se zajištěním spokojeny, se musí příslušné orgány
ujistit, že jsou splněny následující podmínky: a) hodnota
nemovitosti výrazně nezávisí na úvěrové kvalitě dlužníka. Tento
požadavek předem nevylučuje situace, kdy čistě
makroekonomické faktory ovlivní hodnotu nemovitosti i plnění ze strany
dlužníka; b) riziko dlužníka
výrazně nezávisí na fungování dané nemovitosti či projektu, ale spíše
na základní schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů.
Splacení úvěru tak výrazně nezávisí na peněžním toku vytvořeném
danou nemovitostí, která slouží jako kolaterál; c) jsou
splněny minimální požadavky stanovené v příloze VIII části
2 odst. 8 a pravidla oceňování stanovená v příloze VIII
části 3 odst. 63 až 66; d) hodnota
nemovitosti výraznou měrou překračuje expozice. 46.
Příslušné orgány
mohou rozhodnout, že podmínka uvedená v odst. 45 písm. b) nebude použita
v případě expozic plně a zcela zajištěných zástavními
právy k obytným nemovitostem, které se nacházejí na jejich území, pokud je
zjevné, že na jejich území existuje rozvinutý a zavedený trh s obytnými
nemovitostmi se ztrátovostí, která je natolik nízká, že použití tohoto postupu
opravňuje. 47.
Pokud příslušné
orgány některého členského státu využijí diskrečního práva podle
odstavce 46, mohou příslušné orgány jiného členského státu povolit
svým úvěrovým institucím použít na takové expozice plně a zcela
zajištěné zástavními právy k obytným nemovitostem rizikovou váhu 35 %.
9.2.
Expozice zajištěné
zástavními právy k obchodním nemovitostem
48.
Pokud tak příslušné
orgány rozhodnou, lze expozicím plně a zcela zajištěným ke
spokojenosti příslušných orgánů zástavními právy ke kancelářím
nebo jiným podnikatelským prostorám, které se nacházejí na jejich území,
přidělit rizikovou váhu 50 %. 49.
Pokud tak příslušné
orgány rozhodnou, lze expozicím plně a zcela zajištěným ke
spokojenosti příslušných orgánů účastmi ve finských
společnostech zajišťujících výstavbu v souladu s finským zákonem o
společnostech zajišťujících výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími
pozdějšími předpisy, pokud se jedná o kanceláře nebo jiné
podnikatelské prostory, přidělit rizikovou váhu 50 %. 50.
Pokud tak příslušné
orgány rozhodnou, lze expozicím týkajícím se leasingu nemovitostí
v případě kanceláří nebo jiných podnikatelských prostor
nacházejících se na jejich území a upravených právními předpisy, na
jejichž základě si pronajímatel ponechává plné vlastnictví pronajatých
aktiv až do doby, kdy nájemce využije svého předkupního práva,
přidělit rizikovou váhu 50 %. 51.
Použití odstavců 48
až 50 je možné, pouze pokud jsou splněny následující podmínky: a) hodnota
nemovitosti nesmí výrazně záviset na úvěrové kvalitě dlužníka.
Tento požadavek předem nevylučuje situace, kdy čistě
makroekonomické faktory ovlivní hodnotu nemovitosti i plnění ze strany
dlužníka; b) riziko dlužníka
nesmí výrazně záviset na fungování dané nemovitosti či projektu, ale
spíše na základní schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů.
Splacení úvěru tak nesmí výrazně záviset na peněžním toku
vytvořeném danou nemovitostí, která slouží jako kolaterál; c) jsou
splněny minimální požadavky stanovené v příloze VIII části
2 odst. 8 a pravidla oceňování stanovená v příloze VIII
části 3 odst. 63 až 66. 52.
Riziková váha ve výši 50
% se použije na tu část úvěru, která nepřesahuje limit
vypočítaný podle jedné z následujících podmínek: a) 50 % tržní
hodnoty dané nemovitosti; b) 50 % tržní
hodnoty nemovitosti nebo 60 % její hypotekární hodnoty podle toho, která
hodnota je nižší, v členských státech, které právními předpisy
určily přísná kritéria pro stanovení hypotekární hodnoty. 53.
Riziková váha ve výši 100
% se použije na tu část úvěru, která přesahuje limity stanovené
v odstavci 52. 54.
Pokud příslušné
orgány některého členského státu využijí diskrečního práva podle
odstavce 48 až 50, mohou příslušné orgány jiného členského státu
povolit svým úvěrovým institucím použít na takové expozice plně a
zcela zajištěné zástavními právy k obchodním nemovitostem rizikovou váhu
50 %. 55.
Příslušné orgány
mohou rozhodnout, že podmínka uvedená v odst. 51 písm. b) nebude použita
v případě expozic plně a zcela zajištěných zástavními
právy k obchodním nemovitostem, které se nacházejí na jejich území, pokud
je zjevné, že na jejich území existuje rozvinutý a zavedený trh s obchodními
nemovitostmi se ztrátovostí, která nepřekračuje následující limity: a) 50 % tržní
hodnoty (nebo případně 60 % hypotekární hodnoty, pokud je tato
hodnota stanovena a je nižší) nesmí v kterémkoliv roce překročit 0,3
% nesplacených úvěrů; b) celkové ztráty
z úvěrů na obchodní nemovitosti nesmějí v kterémkoliv
roce překročit 0,5 % nesplacených úvěrů. 56.
Pokud je některý
z limitů uvedených v odstavci 55 v daném roce
překročen, nebude již možno použít tuto metodu zacházení až do doby,
kdy bude znovu splněna druhá podmínka uvedená v odst. 51 písm. b). 57.
Pokud příslušné
orgány některého členského státu využijí diskrečního práva podle
odstavce 55, mohou příslušné orgány jiného členského státu dovolit
svým úvěrovým institucím použít na takové expozice plně a zcela
zajištěné zástavními právy k obchodním nemovitostem rizikovou váhu 50 %.
10.
EXPOZICE PO SPLATNOSTI
58.
Aniž by tím byla
dotčena ustanovení odstavců 59 až 62, přidělí se
nezajištěné části expozice, která je více než 90 dnů po
splatnosti, riziková váha ve výši: a) 150 %, pokud
jsou úpravy ocenění nižší než 20 % nezajištěné části expozice bez
zohlednění úpravy ocenění; b) 100 %, pokud
jsou úpravy ocenění alespoň 20 % nezajištěné části expozice
bez zohlednění úpravy ocenění; c) 50 %, pokud tak
rozhodnou příslušné orgány a pokud jsou úpravy ocenění alespoň
50 % nezajištěné části expozice bez zohlednění úpravy
ocenění. 59.
Pro účely definování
zajištěné části expozice po splatnosti se uznatelným kolaterálem a
zárukami rozumí kolaterál a záruky uznatelné pro účely snižování
úvěrového rizika. 60.
Pokud je však expozice po
splatnosti plně zajištěna jiným druhem kolaterálu než kolaterálem
uznatelným pro účely snižování úvěrového rizika a pokud tak rozhodnou
příslušné orgány, lze přidělit rizikovou váhu 100 %, je-li
zaručena kvalita kolaterálu prostřednictvím přísných operačních
kritérií a úpravy ocenění dosahují 15 % expozice bez zohlednění
úpravy ocenění. 61.
Expozicím uvedeným
v odstavcích 43 až 47 se po zohlednění úpravy ocenění
přidělí riziková váha 100 %, pokud jsou více než 90 dnů po
splatnosti. Pokud jsou úpravy ocenění alespoň 20 % expozic bez
zohlednění úpravy ocenění, může být riziková váha pro zbytek
expozice snížena na 50 %, rozhodnou-li tak příslušné orgány. 62.
Expozicím uvedeným
v odstavcích 48 až 57, které jsou více než 90 dnů po splatnosti, se
přidělí riziková váha 100 %.
11.
EXPOZICE S VYSOKÝM
STUPNĚM RIZIKA
63.
Pokud tak rozhodnou
příslušné orgány, přidělí se expozicím spojeným
s obzvláště vysokými riziky, jako jsou např. investice do firem
s rizikovým kapitálem (venture capital firms) a soukromé kapitálové
investice (private equity investments), riziková váha 150 %. 64.
Příslušné orgány
mohou povolit, aby se expozicím, které nejsou po splatnosti a podle ustanovení
v předcházejících částech mají obdržet rizikovou váhu 150 % a
byly pro ně vytvořeny úpravy ocenění, přidělila riziková
váha ve výši: a) 100 %, pokud úpravy
ocenění tvoří alespoň 20 % hodnoty expozice bez zohlednění
úpravy ocenění; b) 50 %, pokud
úpravy ocenění tvoří alespoň 50 % hodnoty expozice bez
zohlednění úpravy ocenění.
12.
EXPOZICE VE FORMĚ KRYTÝCH DLUHOPISŮ
65.
„Krytými dluhopisy“ se
rozumí dluhopisy ve smyslu čl. 22 odst. 4 směrnice 85/611/EHS,
které jsou zajištěné některým z následujících aktiv: a) expozice
vůči centrálním vládám, centrálním bankám, mezinárodním rozvojovým
bankám a mezinárodním organizacím, nebo jimi zaručené, jimž byl
přiřazen 1. stupeň externího ratingu uvedeného v této
příloze; b) expozice
vůči subjektům veřejného sektoru a regionální a místní
správě, nebo jimi zaručené, jimž je přidělena stejná
riziková váha jako expozicím vůči institucím nebo centrálním vládám a
centrálním bankám v souladu s odstavci 15, 9 nebo 10 a které
patří do 1. stupně externího ratingu uvedeného v této
příloze; c) expozice
vůči institucím, které patří do 1. stupně externího ratingu
uvedeného v této příloze. Celková expozice tohoto druhu nesmí
přesáhnout 10 % nominálního objemu nesplacených krytých dluhopisů
vydávající úvěrové instituce. Expozice vyplývající z převodu
plateb z dlužníků majících úvěry zajištěné nemovitostmi na
držitele krytých dluhopisů se do tohoto limitu ve výši 10 %
nezapočítává; d) úvěry zajištěné
obytnými nemovitostmi nebo účastmi ve finských společnostech
zajišťujících bytovou výstavbu uvedených v odstavci 44, pokud
současná zástavní práva spolu s předchozími zástavními právy
nepřesahují 80 % hodnoty zastavené nemovitosti; e) úvěry zajištěné obchodními nemovitostmi nebo
účastmi ve finských společnostech zajišťujících výstavbu
uvedených v odstavci 49, pokud současná zástavní práva spolu
s předchozími zástavními právy nepřesahují 60 % hodnoty
zastavené nemovitosti. Příslušné orgány mohou uznat úvěry
zajištěné obchodní nemovitostí, pokud je poměr úvěru k
hodnotě nemovitosti, stanovený na 60 %, překročen maximálně
do výše 70 %, přesahuje-li hodnota celkových aktiv poskytnutých jako
kolaterál na kryté dluhopisy nominální částku nesplacenou na daném krytém
dluhopisu o nejméně 10 % a pohledávka držitele dluhopisu splňuje
požadavky právní jistoty uvedené v příloze IX. Pohledávka držitele
dluhopisu musí mít přednost před všemi ostatními pohledávkami
týkajícími se daného kolaterálu. 66.
V případě
zajišťování krytých dluhopisů nemovitostmi musí úvěrové
instituce splnit minimální požadavky stanovené v příloze VIII
části 2 odst. 8 a pravidla oceňování stanovená v příloze
VIII části 3 odst. 63 až 66. 67.
Odchylně od
odstavců 65 a 66 je možno pro toto preferenční zacházení uznat, až do
doby jejich splatnosti, i kryté dluhopisy splňující podmínky definice
v čl. 22 odst. 4 směrnice 85/611/EHS a vydané před 31.
prosincem 2007. 68.
Krytým dluhopisům se
přidělí riziková váha na základě rizikové váhy
přidělené přednostním nezajištěným expozicím vůči
úvěrové instituci, která je vydává. Platí následující vztahy mezi
rizikovými váhami: a) pokud expozice
vůči dané instituci obdrží rizikovou váhu 20 %, přidělí se
krytému dluhopisu riziková váha 10 %; b) pokud expozice
vůči dané instituci obdrží rizikovou váhu 50 %, přidělí se
krytému dluhopisu riziková váha 20 %; c) pokud expozice
vůči dané instituci obdrží rizikovou váhu 100 %, přidělí se
krytému dluhopisu riziková váha 50 %; d) pokud expozice
vůči dané instituci obdrží rizikovou váhu 150 %, přidělí se
krytému dluhopisu riziková váha 100 %.
13.
SEKURITIZOVANÉ POZICE
69.
Rizikové váhy
v případě sekuritizovaných pozic se vypočítají
v souladu s ustanoveními článků 94 až 101.
14.
KRÁTKODOBÉ EXPOZICE
VŮČI ÚVĚROVÝM INSTITUCÍM A PODNIKŮM
70.
Krátkodobým expozicím
vůči instituci nebo podniku, pro které je k dispozici externí
rating vypracovaný určenou ratingovou agenturou, se přidělí
riziková váha podle tabulky č. 6 v souladu s externími ratingy
vypracovanými uznanými ratingovými agenturami, které příslušné orgány
přiřadily k šesti stupňům na stupnici externího
ratingu: Tabulka č. 6 Stupeň externího ratingu || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 Riziková váha || 20 % || 50 % || 100 % || 150 % || 150 % || 150 %
15.
EXPOZICE VE FORMĚ
ÚČASTÍ V PODNICÍCH KOLEKTIVNÍHO INVESTOVÁNÍ
71.
Aniž by tím byly
dotčeny odstavce 72 až 78, přidělí se expozicím ve formě
účastí v podnicích kolektivního investování riziková váha 100 %. 72.
Expozicím ve formě
účastí v podnicích kolektivního investování, pro které je
k dispozici externí rating vypracovaný určenou ratingovou agenturou,
se přidělí riziková váha podle tabulky č. 7 v souladu
s externími ratingy, které vypracovaly uznané ratingové agentury a které
příslušné orgány přidělily k šesti stupňům na
stupnici externího ratingu. Tabulka č. 7 Stupeň externího ratingu || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 Riziková váha || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 150 % || 150 % 73.
Pokud se příslušné
orgány domnívají, že pozice v podniku kolektivního investování je spojena
s obzvláště vysokými riziky, požadují, aby takové pozici byla
přidělena riziková váha 150 %. 74.
Úvěrové instituce
mohou stanovit rizikovou váhu pro podnik kolektivního investování tak, jak je
uvedeno v odstavcích 76 až 78, pokud jsou splněna následující
kritéria: a) daný podnik
kolektivního investování je řízen společností, která podléhá dohledu
v některém členském státě nebo, se souhlasem
příslušného orgánu dané úvěrové instituce, pokud: i) jsou tyto
podniky řízeny společností, která podléhá dohledu považovanému za
ekvivalentní dohledu podle práva Společenství, a ii) spolupráce
mezi příslušnými orgány je na dostatečné úrovni; b) prospekt daného
podniku kolektivního investování nebo jiný rovnocenný dokument zahrnuje: –
kategorie aktiv, do
kterých smí daný podnik kolektivního investování investovat, –
pokud pro jeho investice
platí určité limity, pak tyto relativní limity a způsoby jejich
výpočtu, c) daný podnik
kolektivního investování podává alespoň jednou ročně zprávu o
své obchodní činnosti, aby tak mohly být vyhodnoceny jeho pohledávky a
závazky, příjem a činnost za dané období. 75.
Pokud příslušný
orgán schválí podnik kolektivního investování ze třetí země, jak je
uvedeno v odst. 74 písm. a), pak může příslušný orgán jiného
členského státu takový podnik rovněž uznat, aniž by musel sám
provádět jeho hodnocení. 76.
Pokud je úvěrová
instituce obeznámena s podkladovými expozicemi podniku kolektivního
investování, může na základě těchto podkladových expozic
vypočítat průměrnou rizikovou váhu pro daný podnik kolektivního
investování v souladu s metodami stanovenými v článcích 78
až 83. 77.
Pokud úvěrová
instituce není obeznámena s podkladovými expozicemi podniku kolektivního
investování, může průměrnou rizikovou váhu pro daný podnik
kolektivního investování vypočítat v souladu s metodami
uvedenými v článcích 78 až 83, přičemž musí být splněna
následující pravidla: předpokládá se, že daný podnik kolektivního
investování nejprve investuje do těch tříd expozic, na které se
vztahují nejvyšší kapitálové požadavky, a to až do maximální výše, která je mu
dovolena, a poté dále investuje do dalších tříd expozic v sestupném
pořadí, dokud nedosáhne maximálního limitu pro celkové investice. 78.
Způsobem uvedeným
v odstavcích 76 a 77 mohou úvěrové instituce svěřit
výpočet a oznámení rizikové váhy pro podnik kolektivního investování
třetí straně pod podmínkou, že odpovídajícím způsobem zajistí
správnost výpočtu a oznámení.
16.
JINÉ POLOŽKY
16.1.
Zacházení
79.
Hmotným aktivům ve
smyslu čl. 4 odst. 10 směrnice 86/635/EHS se přidělí
riziková váha 100 %. 80.
V případě
nákladů a příjmů příštích období, u nichž nedokáže
instituce určit protistranu v souladu se směrnicí 86/635/EHS, se
přidělí riziková váha 100 %. 81.
Hotovostní položky
v procesu inkasa obdrží rizikovou váhu 20 %. Pokladní hotovost a obdobné
hotovostní položky obdrží rizikovou váhu 0 %. 82.
Členské státy mohou
povolit rizikovou váhu 10 % na expozice vůči institucím
specializovaným na mezibankovní trh a trh s dluhopisy emitovanými
veřejnými institucemi ve svém domovském členském státě a
podléhajícím přísnému dohledu příslušných orgánů, jsou-li tato
aktiva plně a zcela zajištěna ke spokojenosti příslušných
orgánů domovského členského státu položkou, které je
přidělena riziková váha 0 % nebo 20 % a kterou tyto orgány uznají za
dostatečný kolaterál. 83.
Drženým akciím a jiným
účastem s výjimkou těch, které se odečítají od kapitálu, se
přidělí riziková váha nejméně 100 %. 84.
Zlaté rezervy držené ve
vlastních trezorech nebo ve společné správě do výše, do jaké jsou
kryty závazky ve zlatě, obdrží rizikovou váhu 0 %. 85.
U dohod o prodeji a
zpětném odkupu aktiv (repo smluv) a u přímých termínovaných
nákupů se použijí rizikové váhy náležející daným aktivům, a nikoliv
rizikové váhy protistran těchto operací. 86.
V případě,
že úvěrová instituce poskytne řadě expozic zajištění
úvěrového rizika za podmínky, že nté selhání u expozic povede
k použití zajištění a ukončení smlouvy, použijí se rizikové váhy
předepsané v článcích 78 až 83, pokud pro tento produkt existuje
externí rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou. Pokud produkt nebyl
ohodnocen uznanou ratingovou agenturou, pak se sečtou rizikové váhy
expozic v daném koši, s výjimkou expozic n-1, do
maximální výše 1250 % a vynásobí se nominální částkou zajištění
poskytnutého úvěrovým derivátem, čímž se získá objem rizikově
váženého aktiva. Expozice n-1, které mají být z výše zmíněné
agregace vyloučeny, se určí tak, že rizikově vážená expozice
odpovídající kterékoli z vyloučených expozic musí být menší než
rizikově vážená expozice odpovídající kterékoli z expozic zahrnutých do
agregace nebo jí rovna. Část 2 –
Uznávání ratingových agentur a přiřazování rizikových vah
k jejich externím ratingům
1.
METODIKA
1.1.
Objektivnost
1.
Příslušné orgány se
musí ujistit, že metodika přidělování externích ratingů je
přesná, systematická, konzistentní a podléhá hodnocení založenému na
zkušenostech z minulosti.
1.2.
Nezávislost
2.
Příslušné orgány se
musí ujistit, že daná metodika nepodléhá vnějším politickým vlivům
či nátlaku, anebo ekonomickým tlakům, které by mohly ovlivnit externí
rating. 3.
Nezávislost metodiky
používané ratingovou agenturou musí příslušné orgány vyhodnotit
v souladu s faktory jako např.: a) vlastnická a
organizační struktura ratingové agentury; b) její
finanční zdroje; c) její personální
obsazení a zkušenosti; d) její správa a
řízení.
1.3.
Průběžná
kontrola
4.
Příslušné orgány se
musí ujistit, že externí rating ratingové agentury podléhá průběžné
kontrole a přizpůsobuje se změnám finanční situace. Daná
kontrola musí probíhat po každé významné události, nejméně však jednou
ročně. 5.
Před uznáním se musí
příslušné orgány ujistit, že metodika hodnocení pro jednotlivé tržní
segmenty je stanovena v souladu se standardy jako např.: a) zpětné
testování musí probíhat už nejméně jeden rok; b) správnost
kontroly prováděné ratingovou agenturou musí sledovat příslušné
orgány; c) příslušné
orgány musí mít možnost zjistit od ratingové agentury rozsah jejích
kontaktů s nejvyšším vedením subjektů, které tato agentura
hodnotí. 6.
Příslušné orgány
musí přijmout nezbytná opatření, aby zajistily, že je ratingové
agentury budou okamžitě informovat o jakýchkoliv zásadních změnách
metodiky, kterou používají pro přidělování externích ratingů.
1.4.
Transparentnost a
zveřejňování údajů
7.
Příslušné orgány
musí přijmout nezbytná opatření, aby zajistily, že principy metodiky
používané ratingovou agenturou při vytváření externích ratingů
budou zveřejněny, aby tak všichni potenciální uživatelé mohli posoudit,
zda je dané hodnocení opodstatněné.
2.
INDIVIDUÁLNÍ EXTERNÍ
RATINGY
2.1.
Důvěryhodnost a
přijetí na trhu
8.
Příslušné orgány se
musí ujistit, že individuální externí ratingy vypracované ratingovými
agenturami uživatelé takových ratingů na trhu uznávají jako
důvěryhodné a spolehlivé. 9.
Důvěryhodnost
posoudí příslušné orgány na základě faktorů jako např.: a) tržní podíl
ratingové agentury; b) příjmy
ratingové agentury a obecněji její finanční zdroje; c) vliv ratingu na
tvorbu cen.
2.2.
Transparentnost a
zveřejňování údajů
10.
Příslušné orgány se
musí ujistit, že přinejmenším všechny strany, které mají na individuálních
externích ratinzích oprávněný zájem, k nim mají přístup za
stejných podmínek. 11.
Příslušné orgány se
musí zejména ujistit, že zahraniční strany mají k individuálním
externím ratingům přístup za stejných podmínek jako tuzemské strany,
které mají na těchto ratinzích oprávněný zájem.
3.
PŘIŘAZOVÁNÍ
(„MAPPING“)
12.
Aby bylo možné rozlišovat
mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými externími ratingy,
musí vzít příslušné orgány v úvahu kvantitativní faktory, jako
např. dlouhodobý podíl selhání spojený s jednotlivými položkami, jimž byl
přidělen stejný externí rating. V případě ratingových
agentur, které vznikly teprve nedávno nebo dosud neshromáždily dlouhodobé záznamy
o selháních, musí příslušné orgány požádat takovou agenturu, aby jim
sdělila, jaký je podle ní dlouhodobý podíl selhání spojený
s jednotlivými položkami, jimž byl přidělen stejný externí
rating. 13.
Aby bylo možné rozlišovat
mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými externími ratingy,
musí vzít příslušné orgány v úvahu kvalitativní faktory, jako
např. skupinu emitentů, které daná ratingová agentura hodnotí, rozsah
externích ratingů, které přiděluje, co jednotlivé externí
ratingy znamenají a jak daná agentura definuje pojem „selhání“. 14.
Příslušné orgány
musí porovnat podíly selhání v případě každého externího ratingu
jednotlivé ratingové agentury a srovnat je se srovnávacím standardem založeným
na podílech selhání zjištěných ostatními ratingovými agenturami u skupiny
emitentů, o nichž se příslušné orgány domnívají, že představují
stejné úvěrové riziko. 15.
Pokud mají příslušné
orgány za to, že podíly selhání zjištěné u externího ratingu některé
ratingové agentury jsou systematicky výrazně vyšší než srovnávací
standard, musí příslušné orgány přidělit externímu ratingu dané
ratingové agentury vyšší stupeň rizika na stupnici externího ratingu. 16.
Pokud příslušné
orgány zvýšily danou rizikovou váhu u externího ratingu některé ratingové
agentury a tato agentura pak prokáže, že podíly selhání zjištěné u jejího
externího ratingu již nejsou systematicky výrazně vyšší než srovnávací
standard, mohou se příslušné orgány rozhodnout, že externímu ratingu této
ratingové agentury znovu přidělí původní stupeň rizika na
stupnici externího ratingu. Část 3 –
Použití externích ratingů ratingových agentur ke stanovení rizikových vah
1.
zacházení
1.
Úvěrová instituce
může určit jednu nebo několik uznaných ratingových agentur,
které bude používat pro určení rizikové váhy svých aktiv a podrozvahových
položek. 2.
Pokud se úvěrová
instituce rozhodne použít pro některou třídu položek externí ratingy
vypracované uznanou ratingovou agenturou, musí tyto externí ratingy používat
konzistentně pro všechny expozice patřící do dané třídy. 3.
Pokud se úvěrová
instituce rozhodne používat externí ratingy vypracované uznanou ratingovou
agenturou, musí je používat stále a konzistentně po celou dobu. 4.
Úvěrová instituce
může používat pouze ty externí ratingy ratingových agentur, které berou
v úvahu všechny dlužné částky, tj. jistinu i úroky. 5.
Pokud je pro určitou
hodnocenou položku k dispozici pouze jeden externí rating od určené
ratingové agentury, použije se pro určení rizikové váhy dané položky tento
externí rating. 6.
Pokud jsou
k dispozici dva externí ratingy od určených ratingových agentur a
každý z nich odpovídá v případě hodnocené položky jiné
rizikové váze, použije se vyšší riziková váha. 7.
Pokud jsou pro hodnocenou
položku k dispozici více než dva externí ratingy od určených ratingových
agentur, vychází se ze dvou ratingů s nejnižšími rizikovými váhami.
Pokud se tyto dvě nejnižší rizikové váhy liší, použije se vyšší
z nich. Pokud jsou tyto dvě nejnižší rizikové váhy stejné, použije se
tato riziková váha. 8.
Úvěrové instituce
musí používat vyžádané externí ratingy. Příslušné orgány mohou úvěrovým
institucím povolit použití nevyžádaných externích ratingů.
2.
Externí rating emitenta a
emise
9.
Pokud existuje externí
rating konkrétního emisního programu nebo facility, k nimž položka
představující expozici patří, použije se tento externí rating ke
stanovení rizikové váhy této položky. 10.
Pokud neexistuje
přímo použitelný externí rating pro určitou položku, ale existuje
externí rating konkrétního emisního programu nebo facility, k nimž položka
představující expozici nepatří, nebo existuje obecný externí rating
emitenta, pak se použije tento externí rating v případě, že znamená
vyšší rizikovou váhu, než by tomu bylo jinak, nebo znamená nižší rizikovou váhu
a daná expozice je ve všech ohledech na stejné nebo vyšší úrovni než konkrétní
program emise nebo facilita, případně než přednostní
nezajištěné expozice daného emitenta 11.
Odstavce 9 a 10
nevylučují použití odstavců 65 až 68 části 1 této přílohy. 12.
Externí ratingy
emitentů v rámci skupiny společností nelze použít jako externí
rating jiného emitenta v rámci stejné skupiny společností.
3.
Dlouhodobé a krátkodobé
externí ratingy
13.
Krátkodobé externí
ratingy lze použít pouze pro krátkodobá aktiva a podrozvahové položky
představující expozice vůči institucím a podnikům. 14.
Jakýkoliv krátkodobý
externí rating se použije pouze na položku, k níž se tento krátkodobý externí
rating vztahuje, a nepoužije se k určování rizikových vah pro žádnou jinou
položku. 15.
Obdrží-li krátkodobá
facilita s ratingem rizikovou váhu 150 %, odchylně od odstavce 14 pak
všechny nezajištěné expozice bez ratingu vůči danému dlužníkovi,
ať už krátkodobé nebo dlouhodobé, obdrží rovněž rizikovou váhu 150 %. 16.
Obdrží-li krátkodobá
facilita s ratingem rizikovou váhu 50 %, odchylně od odstavce 14 pak žádná
krátkodobá expozice bez ratingu nesmí obdržet rizikovou váhu nižší než 100 %.
4.
Položky v domácí a
cizí měně
17.
Externí rating, který se
týká položky v domácí měně dlužníka, nelze použít ke stanovení
rizikové váhy jiné expozice vůči stejnému dlužníkovi v cizí
měně. 18.
Odchylně od odstavce
17, pokud expozice vznikne díky účasti banky na úvěru od mezinárodní
rozvojové banky, jejíž statut preferovaného věřitele je na trhu
uznávaný, mohou příslušné orgány povolit, aby se pro stanovení rizikové
váhy použil externí rating položky dlužníka v domácí měně. PŘÍLOHA
VII
Přístup založený na interním ratingu
Část 1 - Hodnota rizikově vážených expozic a výše očekávaných
ztrát
1.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic v případě úvěrového rizika
1.
Pokud není uvedeno jinak,
určí se vstupní parametry pravděpodobnost selhání (probability of
default – PD), ztráta při selhání (loss given default – LGD) a splatnost
(maturity value – M) tak, jak je uvedeno v části 2, hodnota expozice
se určí tak, jak je uvedeno v části 3. 2.
Hodnota rizikově
vážené expozice pro každou expozici se vypočítá v souladu s následujícími
vzorci:
1.1.
Hodnota rizikově
vážených expozic u expozic vůči podnikům, institucím, centrálním
vládám a centrálním bankám
3.
S výhradou odstavců
4 až 8 se hodnota rizikově vážených expozic u expozic vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám vypočítá
v souladu s následujícími vzorci: Korelace (R) = Faktor splatnosti (b) = Riziková váha (Risk weight – RW) = N()
označuje distribuční funkci normovaného normálního rozdělení
náhodné veličiny (tj. pravděpodobnost, že normální náhodná
veličina s průměrem nula a odchylkou jedna je menší nebo rovná x).
označuje
inverzní funkci k distribuční funkci normovaného normálního rozdělení
náhodné veličiny (tj. hodnota x je taková, že = z). Hodnota rizikově
vážené expozice = RW * hodnota expozice 4.
V případě
expozic vůči společnostem, kdy celkový roční obrat
konsolidačního celku, k němuž daná společnost patří,
činí méně než 50 miliónů EUR, mohou úvěrové instituce
použít následující korelační vzorec pro výpočet rizikových vah
expozic vůči podnikům. V tomto vzorci S vyjadřuje celkový
roční obrat v miliónech eur, přičemž 5 miliónů
EUR <= S <= 50 miliónů EUR. V
případě ohlášeného obratu nižšího než 5 miliónů EUR se postupuje
stejně, jako kdyby tento obrat dosahoval 5 miliónů EUR. V
případě nakoupených pohledávek odpovídá celkový roční obrat
váženému průměru jednotlivých expozic daného portfolia. Korelace (R) = Pokud celkový roční
obrat není dobrým ukazatelem velikosti dané společnosti a lepším
ukazatelem jsou celková aktiva, použijí úvěrové instituce místo celkového
ročního obratu celková aktiva konsolidačního celku. 5.
Pokud v případě
specializovaných úvěrových expozic nemůže úvěrová instituce
prokázat, že její odhady pravděpodobnosti selhání splňují minimální
požadavky stanovené v části 4, přidělí těmto expozicím
rizikové váhy podle tabulky č. 1. Tabulka č. 1: Zbytková splatnost || kategorie 1 || kategorie 2 || kategorie 3 || kategorie 4 || kategorie 5 Méně než 2,5 roku || 50 % || 70 % || 115 % || 250 % || 0 % 2,5 roku a více || 70 % || 90 % || 115 % || 250 % || 0 % Příslušné orgány
mohou úvěrové instituci povolit, aby přidělovala
preferenční rizikové váhy 50 % expozicím v kategorii 1 a 70 % expozicím v
kategorii 2, pokud jsou kritéria upisování a další rizikové charakteristiky
dané úvěrové instituce v příslušné kategorii dostatečně
spolehlivé. Při
přidělování rizikových vah specializovaným úvěrovým expozicím
musí vzít instituce v úvahu následující faktory: finanční sílu, politické
a právní prostředí, charakteristiku transakce, případně aktiv,
sílu sponzora a developera, včetně jakýchkoliv příjmů
veřejně-soukromého partnerství, zajištění. 6.
Aby u nich mohlo být
uplatňováno stejné zacházení jako u expozic vůči podnikům,
musí nakoupené pohledávky vůči podnikům splňovat minimální
požadavky stanovené v části 4 odst. 104 až 108. V případě
nakoupených pohledávek vůči podnikům, které navíc splňují i
podmínky stanovené v odstavci 12, pokud by bylo pro úvěrovou instituci
zbytečně náročné použít pravidla pro výpočet rizika platná
pro expozice vůči podnikům a stanovená pro tyto pohledávky v
části 4, lze použít pravidla pro výpočet rizika platná pro retailové
expozice stanovená v části 4. 7.
V případě
nakoupených pohledávek vůči podnikům lze za pozice první ztráty
v rámci IRB přístupu pro sekuritizaci považovat kupní diskonty s budoucí
úhradou, kolaterál nebo částečné záruky, které poskytují ochranu
před první ztrátou v případě ztrát při selhání. 8.
V případě,
že úvěrová instituce poskytne řadě expozic zajištění
úvěrového rizika za podmínky, že nté selhání u expozic povede
k použití zajištění a ukončení smlouvy, použijí se rizikové váhy
předepsané v článcích 94 až 101, pokud pro tento produkt
existuje externí rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou. Pokud produkt
nebyl ohodnocen uznanou ratingovou agenturou, pak se sečtou rizikové váhy
expozic v daném koši, s výjimkou expozic n-1,
přičemž součet výše očekávané ztráty vynásobené 12,5 a
hodnoty rizikově vážené expozice nesmí přesáhnout nominální částku
zajištění poskytnutého úvěrovým derivátem vynásobenou 12,5. Expozice n-1,
které mají být z výše zmíněné agregace vyloučeny, se určí
tak, že rizikově vážená expozice odpovídající kterékoli z vyloučených
expozic musí být menší než rizikově vážená expozice odpovídající kterékoli
z expozic zahrnutých do agregace nebo jí rovna.
1.2.
Hodnota rizikově
vážených expozic u retailových expozic
9.
S výhradou odstavců
10 a 11 se hodnota rizikově vážených expozic u retailových expozic
vypočítá v souladu s následujícími vzorci: Korelace (R) = Riziková váha: N (x)
označuje distribuční funkci normovaného normálního rozdělení
náhodné veličiny (tj. pravděpodobnost, že normální náhodná
veličina s průměrem nula a odchylkou jedna je menší nebo rovná x).
G (z) označuje inverzní funkci k distribuční funkci
normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. hodnota x
je taková, že N (x) = z). Hodnota rizikově
vážené expozice = RW * hodnota expozice 10.
V případě
retailových expozic zajištěných nemovitostí se místo číselného údaje
z korelačního vzorce v odstavci 9 použije korelace (R) 0,15. 11.
V případě
kvalifikovaných revolvingových retailových expozic definovaných pod písmeny a)
až e) se místo číselného údaje z korelačního vzorce v odstavci 9
použije korelace (R) 0,04. Za kvalifikované
revolvingové retailové expozice se považují expozice, které splňují
následující podmínky: a) jedná se o
expozice vůči fyzickým osobám; b) jedná se o
nezajištěné revolvingové expozice, které, pokud nejsou okamžitě
čerpány, může daná úvěrová instituce bezpodmínečně
zrušit (v tomto smyslu jsou revolvingové expozice definovány jako expozice, u
nichž může zůstatek zákazníka kolísat na základě rozhodnutí daného
zákazníka půjčit si nebo splatit dluh, a to až do určitého
limitu stanoveného úvěrovou institucí). Nevyčerpané přísliby lze
považovat za bezpodmínečně zrušitelné, pokud podmínky, které se k nim
vztahují, umožňují úvěrové instituci, aby je zrušila do té míry, jak
to povolují zákony na ochranu spotřebitele a související legislativa; c) maximální
expozice vůči jedné fyzické osobě v subportfoliu činí 100
000 EUR nebo méně; d) úvěrová
instituce může prokázat, že použití korelačního vzorce podle tohoto
odstavce je omezeno na portfolia, která vykazují relativně nízkou
volatilitu ztrátovosti ve srovnání s průměrnou ztrátovostí, zejména v
nižších pásmech PD (pravděpodobnosti selhání). Orgány bankovního dohledu
musí kontrolovat relativní volatilitu ztrátovosti v rámci subportfolií kvalifikovaných
revolvingových retailových expozic i celkového portfolia kvalifikovaných
revolvingových retailových expozic, a musí být připraveny poskytovat
informace o typických charakteristikách této ztrátovosti jiným orgánům; e) příslušný
orgán je přesvědčen, že zacházení s touto expozicí jako s
kvalifikovanou revolvingovou retailovou expozicí odpovídá podkladovým rizikovým
charakteristikám subportfolia. 12.
Aby u nich mohlo být
uplatňováno stejné zacházení jako u retailových expozic, musí nakoupené
pohledávky splnit minimální požadavky stanovené v části 4 odst. 104 až 108
a následující podmínky: a) úvěrová
instituce pohledávky nakoupila od třetí strany, s níž není nijak spojená,
a její expozice vůči dlužníkovi dané pohledávky nezahrnuje žádné
expozice, jejichž přímým či nepřímým původcem je sama
úvěrová instituce; b) nakoupené pohledávky vznikly na základě nezávislého vztahu
mezi prodejcem a dlužníkem. Jako takové nejsou přípustné vzájemné
pohledávky a závazky společností, které mezi sebou prodávají a nakupují; c) nakupující
úvěrová instituce má nárok na veškeré výnosy z nakoupených pohledávek nebo
na poměrný úrok z výnosů; d) portfolio
nakoupených pohledávek je dostatečně diverzifikované. 13.
V případě
nakoupených pohledávek lze za pozice první ztráty v rámci IRB přístupu pro
sekuritizaci považovat kupní diskonty s budoucí úhradou, kolaterál nebo
částečné záruky, které poskytují ochranu před první ztrátou v
případě ztrát při selhání či rozmělnění, nebo
obojího. 14.
V případě
smíšených portfolií nakoupených retailových pohledávek, kdy nakupující úvěrové
instituce nedokáží oddělit expozice zajištěné nemovitostí a
kvalifikované revolvingové retailové expozice od ostatních retailových expozic,
se použije funkce rizikové váhy, která má pro tyto expozice nejvyšší kapitálové
požadavky.
1.3.
Hodnota rizikově
vážených expozic u akciových expozic
15.
Pod podmínkou schválení
příslušnými orgány může úvěrová instituce použít k různým
portfoliím různé přístupy, pokud tato úvěrová instituce sama
interně používá různé přístupy. Pokud smí úvěrová instituce
používat různé přístupy, musí příslušným orgánům prokázat,
že volba přístupu je konzistentní a není ovlivňována regulační
arbitráží. 16.
Odchylně od odstavce
15 mohou příslušné orgány povolit, aby se akciovým expozicím
vůči podnikům pomocných služeb přidělily hodnoty rizikově
vážených expozic v souladu se zacházením, které se používá pro ostatní jiná než
dluhová aktiva.
1.3.1.
Zjednodušená
metoda rizikové váhy
17.
Hodnota rizikově
vážených expozic se vypočítá podle následujícího vzorce: Riziková váha (RW) = 190
% v případě akciových expozic neobchodovaných na regulovaných trzích
v dostatečně diverzifikovaných portfoliích. Riziková váha (RW) = 290
% v případě akciových expozic obchodovaných na burze. Riziková váha (RW) = 370
% v případě veškerých ostatních akciových expozic. Hodnota rizikově
vážené expozice = RW * hodnota expozice 18.
Krátké hotovostní pozice
a derivátové nástroje držené v bankovním portfoliu smějí kompenzovat
dlouhé pozice ve stejných akciích za předpokladu, že tyto nástroje byly
výslovně určeny k zajištění konkrétních akciových expozic a toto
zajištění budou poskytovat ještě nejméně rok. S ostatními
krátkými pozicemi se zachází jako s dlouhými pozicemi, přičemž
absolutní hodnotě každé pozice se přidělí příslušná
riziková váha. V případě nesouladu splatností se použije stejná
metoda jako u expozic vůči podnikům. 19.
Úvěrové instituce
mohou v případě akciové expozice uznat zajištění úvěrového
rizika třetí stranou v souladu s metodami uvedenými v článcích 90 až
93.
1.3.2.
Metoda
PD/LGD
20.
Hodnota rizikově
vážených expozic se vypočítá podle vzorců v odstavci 3. Pokud nemají
úvěrové instituce dostatek informací, aby mohly použít definici selhání
stanovenou v části 4 odst. 44 až 48, použije se na rizikové váhy faktor
navýšení 1,5. 21.
Na úrovni jednotlivých
expozic nesmí součet výše očekávané ztráty vynásobené 12,5 a hodnoty
rizikově vážené expozice přesáhnout hodnotu expozice vynásobenou
12,5. 22.
Úvěrové instituce
mohou v případě akciové expozice uznat zajištění úvěrového
rizika třetí stranou v souladu s metodami uvedenými v článcích 90 až
93. Pro expozici vůči poskytovateli zajištění přitom platí
LGD ve výši 90 %. Pro akciové expozice neobchodované na regulovaných trzích v
dostatečně diverzifikovaných portfoliích lze použít LGD ve výši 65 %.
Pro tyto účely je splatnost (M) 5 let.
1.3.3.
Metoda
interních modelů
23.
Hodnota rizikově
vážených expozic je potenciální ztráta z akciových expozic úvěrové
instituce odvozená za použití interních modelů rizikového potenciálu
(value-at-risk) s tím, že je použit jednostranný konfidenční interval s
hladinou spolehlivosti 99 % pro rozdíl mezi čtvrtletními výnosy a
odpovídající úrokovou sazbou, přičemž výpočet je prováděn
za delší období a percentil je vynásoben číslem 12,5. Na úrovni
jednotlivých expozic nesmí být hodnota rizikově vážených expozic nižší než
součet minimálních hodnot rizikově vážených expozic požadovaných v
rámci metody PD/LGD a odpovídajících očekávaných ztrát vynásobený 12,5. 24.
Úvěrové instituce
mohou v případě akciové pozice uznat zajištění úvěrového
rizika třetí stranou.
1.4.
Hodnota rizikově
vážených expozic u ostatních jiných než dluhových aktiv
25.
Hodnota rizikově
vážených expozic se vypočítá podle následujícího vzorce: Hodnota rizikově
vážené expozice = 100 % * hodnota expozice
2.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic v případě rizika rozmělnění
u nakoupených pohledávek
26.
Rizikové váhy v
případě rizika rozmělnění u nakoupených pohledávek
vůči podnikům a u retailových pohledávek: Rizikové váhy se
vypočítají podle vzorce v odstavci 3. Vstupní parametry PD a LGD se
určí tak, jak je stanoveno v části 2, hodnota expozice se určí
tak, jak je stanoveno v části 3, a splatnost (M) bude 1 rok. Pokud mohou
úvěrové instituce příslušným orgánům prokázat, že riziko
rozmělnění je nepodstatné, není třeba toto riziko brát v úvahu.
3.
Výpočet výše
očekávaných ztrát
27.
Není-li uvedeno jinak,
určí se vstupní parametry PD a LGD tak, jak je stanoveno v části 2, a
hodnota expozice se určí tak, jak je stanoveno v části 3. 28.
Výše očekávaných
ztrát u expozic vůči podnikům, institucím, centrálním vládám a
centrálním bankám a u retailových expozic se vypočítá podle následujících
vzorců: Očekávaná ztráta
(Expected loss, EL) = PD × LGD Výše očekávané
ztráty = EL × hodnota expozice S prémiemi u nakoupených
pohledávek se zachází jako s EL. 29.
Hodnoty EL u
specializovaných úvěrových expozic, u nichž úvěrové instituce
používají metody přidělování rizikových vah stanovené v odstavci 5,
se přidělí podle tabulky č. 2. Tabulka č. 2 Zbytková splatnost || kategorie 1 || kategorie 2 || kategorie 3 || kategorie 4 || kategorie 5 Méně než 2,5 roku || 0 % || 5 % || 35 % || 100 % || 625 % 2,5 roku a více EL || 5 % || 10 % || 35 % || 100 % || 625 % Pokud příslušné
orgány povolily úvěrové instituci, aby expozicím v kategorii 1
přidělovala preferenční rizikové váhy 50 % a expozicím v
kategorii 2 preferenční rizikové váhy 70 %, pak bude u expozic v kategorii
1 hodnota EL 0 % a u expozic v kategorii 2 to bude 5 %. 30.
Výše očekávaných
ztrát u akciových expozic, u nichž se hodnota rizikově vážených expozic
vypočítává za použití metod stanovených v odstavcích 17 až 19, se
vypočítá podle následujícího vzorce: Výše očekávané
ztráty = EL × hodnota expozice Hodnoty EL budou
následující: Očekávaná ztráta
(Expected loss, EL) = 10 % v případě akciových expozic
neobchodovaných na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných
portfoliích Očekávaná ztráta
(EL) = 10 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze Očekávaná ztráta
(EL) = 30 % v případě všech ostatních akciových expozic. 31.
Výše očekávaných
ztrát u akciových expozic, u nichž se hodnota rizikově vážených expozic
vypočítává za použití metod stanovených v odstavcích 20 až 22, se
vypočítá podle následujících vzorců: Očekávaná ztráta
(EL) = PD × LGD Výše očekávané
ztráty = EL × hodnota expozice 32.
Výše očekávaných
ztrát u akciových expozic, u nichž se hodnota rizikově vážených expozic
vypočítává za použití metod stanovených v odstavcích 23 až 24, bude 0 %. 33.
Výše očekávaných
ztrát v případě rizika rozmělnění u nakoupených pohledávek
se vypočítá podle následujícího vzorce: Očekávaná ztráta
(EL) = PD × LGD Výše očekávané
ztráty = EL × hodnota expozice
4.
Zacházení s výší
očekávaných ztrát
34.
Výše očekávaných
ztrát vypočítaná v souladu s odstavci 28, 29 a 33 se odečte od
součtu úprav ocenění a rezerv k těmto expozicím. S diskonty na
nakoupené pohledávky podle odstavce 1 v části 3 se zachází stejně
jako s úpravami ocenění, prémie u nakoupených pohledávek podle odstavce 1
v části 3 se přidají k výši očekávaných ztrát. Do tohoto
výpočtu se nezahrnuje výše očekávaných ztrát u sekuritizovaných
expozic a úpravy ocenění a rezervy k těmto expozicím. Část 2 -
PD, LGD a splatnost 1.
Vstupní parametry pro
výpočet hodnoty rizikově vážených expozic a výše očekávaných
ztrát podle části 1 – pravděpodobnost selhání (probability of default
– PD), ztráta při selhání (loss given default – LGD) a splatnost (maturity
value – M) – odhadne úvěrová instituce v souladu s částí 4 a s
přihlédnutím k následujícím ustanovením.
1. Expozice vůči podnikům,
institucím, centrálním vládám a centrálním bankám
1.1. PD
2.
Pravděpodobnost
selhání (PD) u expozice vůči podniku nebo instituci činí
nejméně 0,03 %. 3.
V případě
nakoupených pohledávek vůči podnikům, u nichž úvěrová
instituce nemůže prokázat, že její odhady PD splňují minimální
požadavky stanovené v části 4, se PD těchto expozic určí pomocí
následujících metod: v případě nakoupených přednostních
pohledávek vůči podnikům odpovídá PD odhadu EL vypracovanému
úvěrovou institucí děleno LGD těchto pohledávek. V
případě nakoupených podřízených pohledávek vůči
podnikům odpovídá PD odhadu EL vypracovanému úvěrovou institucí.
Pokud je úvěrové instituci povoleno používat vlastní odhady LGD pro
expozice vůči podnikům a je schopna své odhady EL u nakoupených
pohledávek vůči podnikům spolehlivě rozepsat na PD a LGD,
pak smí použít svůj odhad PD. 4.
PD dlužníků v
selhání je 100 %. 5.
Při výpočtu PD
mohou úvěrové instituce zohlednit zajištění úvěrového rizika
třetí stranou v souladu s ustanoveními článků 90 až 93. 6.
Úvěrové instituce
používající vlastní odhady LGD mohou zohlednit zajištění úvěrového
rizika třetí stranou upravením hodnot PD, s výhradou ustanovení odstavce
11. 7.
V případě
rizika rozmělnění u nakoupených pohledávek vůči
podnikům se PD rovná odhadu EL pro riziko rozmělnění. Pokud je
úvěrové instituci povoleno používat vlastní odhady LGD pro expozice
vůči podnikům a je schopna své odhady EL pro riziko
rozmělnění u nakoupených pohledávek vůči podnikům
spolehlivě rozepsat na PD a LGD, pak smí použít svůj odhad PD. 1.2. LGD 8.
Úvěrové instituce
použijí následující hodnoty LGD: a) přednostní
expozice bez uznatelného kolaterálu: 45 %; b) podřízené
expozice bez uznatelného kolaterálu: 75 %; c) při
výpočtu LGD mohou úvěrové instituce zohlednit majetkové
zajištění úvěrového rizika a zajištění úvěrového rizika
třetí stranou v souladu s ustanoveními článků 90 až 93; d) krytým
dluhopisům ve smyslu přílohy VI části 1 odst. 65 až 67 lze
přidělit hodnotu LGD ve výši 12,5 %; e) v
případě přednostních nakoupených pohledávek vůči
podnikům, pokud úvěrová instituce nemůže prokázat, že její
odhady PD splňují minimální požadavky stanovené v části 4 – 45 %; f) v
případě podřízených nakoupených pohledávek vůči podnikům,
pokud úvěrová instituce nemůže prokázat, že její odhady PD
splňují minimální požadavky stanovené v části 4 – 100 %; g) v
případě rizika rozmělnění u nakoupených pohledávek
vůči podnikům – 75 %. 9.
Pokud je úvěrové
instituci povoleno používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči
podnikům a je schopna své odhady EL u nakoupených pohledávek
vůči podnikům spolehlivě rozepsat na PD a LGD, pak smí
odchylně od odstavce 8 v případě rizika rozmělnění a
rizika selhání použít svůj odhad LGD pro nakoupené pohledávky
vůči podnikům. 10.
Odchylně od odstavce
8, pokud je úvěrové instituci povoleno používat vlastní odhady LGD pro
expozice vůči podnikům, institucím, centrálním vládám a
centrálním bankám, může úvěrová instituce zohlednit zajištění úvěrového
rizika třetí stranou upravením odhadů PD nebo LGD za
předpokladu, že jsou splněny minimální požadavky stanovené v
části 4 a příslušné orgány to schválí. Úvěrová instituce nesmí
zaručeným expozicím přidělit upravené hodnoty PD nebo LGD tak,
že by upravená riziková váha byla nižší než riziková váha srovnatelné
přímé expozice vůči danému ručiteli.
1.3. Splatnost
11.
S výhradou odstavce 12
přidělí úvěrové instituce expozicím vzniklým v důsledku
repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných
papírů nebo komodit splatnost (M) 0,5 roku a veškerým ostatním expozicím
splatnost (M) 2,5 roku. Příslušné orgány mohou požadovat, aby všechny
úvěrové instituce, nad kterými vykonávají dohled, používaly pro každou
expozici splatnost (M) tak, jak je stanoveno v odstavci 12. 12.
Úvěrové instituce,
jimž je povoleno používat pro expozice vůči podnikům,
institucím, centrálním vládám a centrálním bankám vlastní LGD nebo vlastní
konverzní faktory, vypočítají M pro každou z těchto expozic v souladu
s písmeny a) až e) a s přihlédnutím k odstavcům 13 až 15. V žádném
případě nemůže být M delší než 5 let. a) V
případě nástroje se stanoveným plánem peněžních toků se M
vypočítá podle následujícího vzorce: M = MAX{1; MIN{ ; 5}} kde CFt (cash
flow) označuje peněžní toky (jistina, úroky a poplatky),
které musí dlužník podle smlouvy zaplatit v období t; b) v
případě derivátů, jež jsou předmětem rámcové dohody o
započtení, je M vážená průměrná zbytková splatnost expozice,
přičemž M nesmí být kratší než 1 rok. Při vážení splatnosti se
použije hodnota podkladových nástrojů každé expozice; c) v
případě expozic vzniklých v důsledku repo obchodů nebo
půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit,
jež jsou předmětem rámcové dohody o započtení, je M vážená
průměrná zbytková splatnost těchto transakcí, přičemž
M nesmí být kratší než 5 dní. Při vážení splatnosti se použije hodnota
podkladových nástrojů každé transakce; d) pokud je
úvěrové instituci povoleno používat vlastní odhady PD pro nakoupené
pohledávky vůči podnikům, rovná se M v případě
čerpaných částek vážené průměrné splatnosti těchto
nakoupených pohledávek, přičemž M nesmí být kratší než 1 rok. Stejná
hodnota M se použije i pro nevyčerpanou část poskytnutého
příslibu odkoupit pohledávky za předpokladu, že tento příslib
obsahuje účinné omezovací doložky, doložky o předčasném splacení
nebo jiné prvky, které nakupující úvěrovou instituci chrání před
výrazným zhoršením kvality budoucích pohledávek, které musí v průběhu
platnosti příslibu nakoupit. Pokud takové účinné ochranné prvky
neexistují, vypočítá se M u nevyčerpaných částek jako
součet potenciální pohledávky s nejdelší splatností v rámci kupní smlouvy
a zbytkové splatnosti nákupní facility, přičemž M nesmí být kratší
než 1 rok; e) v
případě jiných nástrojů než těch uvedených v tomto odstavci
nebo v případě, že úvěrová instituce nemůže vypočítat
M v souladu s pokyny v písmeně a), pak M je maximální zbytková doba (v
letech), kterou má dlužník k dispozici pro splnění svých smluvních
povinností, přičemž M nesmí být kratší než 1 rok. 13.
Odchylně od odst. 12
písm. a), b), d) a e) v případě krátkodobých expozic určených
příslušnými orgány, které mají zbytkovou splatnost méně než jeden rok
a nejsou součástí probíhajícího financování dlužníka ze strany
úvěrové instituce, je M nejméně jeden den. 14.
V případě
expozic vůči podnikům v rámci Společenství s celkovým
obratem a celkovými aktivy nižšími než 500 miliónů EUR mohou
příslušné orgány povolit použití M tak, jak je stanoveno v odstavci 11. 15.
V případě
nesouladu splatností se postupuje tak, jak je uvedeno v článcích 90 až 93.
2. Retailové expozice
2.1. PD
16.
U retailové expozice musí
být PD přinejmenším 0,03 %. 17.
PD dlužníků v
selhání nebo, v případě použití metody založené na závazcích
dlužníků, PD expozic v selhání bude 100 %. 18.
V případě
rizika rozmělnění u nakoupených pohledávek se PD rovná odhadu EL pro
riziko rozmělnění. Pokud je úvěrová instituce schopna své odhady
EL pro riziko rozmělnění u nakoupených pohledávek spolehlivě
rozepsat na PD a LGD, pak smí použít svůj odhad PD. 19.
Zajištění
úvěrového rizika třetí stranou lze vzít v úvahu prostřednictvím
úpravy hodnot PD, s přihlédnutím k odstavci 21.
2.2. LGD
20.
Úvěrové instituce
poskytnou vlastní odhady LGD s přihlédnutím k minimálním požadavkům
uvedeným v části 4 a se souhlasem příslušných orgánů. V
případě rizika rozmělnění u nakoupených pohledávek se
použije hodnota LGD ve výši 75 %. Pokud je úvěrová instituce schopna své
odhady EL pro riziko rozmělnění u nakoupených pohledávek
spolehlivě rozepsat na PD a LGD, pak smí použít svůj odhad PD. 21.
Zajištění
úvěrového rizika třetí stranou lze zohlednit upravením odhadů PD
nebo LGD s přihlédnutím k minimálním požadavkům uvedeným v části
4 odst. 95 až 103 a se souhlasem příslušných orgánů, a to pro
jednotlivou expozici nebo seskupení expozic. Úvěrová instituce nesmí
zaručeným expozicím přidělit upravené hodnoty PD nebo LGD tak,
že by upravená riziková váha byla nižší než riziková váha srovnatelné
přímé expozice vůči danému ručiteli.
3. Akciové expozice podléhající metodě PD/LGD
3.1. PD
22.
Hodnoty PD se určí
pomocí metod používaných pro expozice vůči podnikům. Platí následující
minimální hodnoty PD: a) 0,09 % v
případě akciových expozic obchodovaných na burze, pokud je tato
investice součástí dlouhodobého vztahu se zákazníkem; b) 0,09 % v
případě akciových expozic neobchodovaných na burze, u nichž je návratnost
investice založena na pravidelných periodických peněžních tocích, a ne na
kapitálových ziscích; c) 0,40 % v
případě akciových expozic obchodovaných na burze, včetně
dalších krátkých pozic uvedených v části 1 odst. 17; d) 1,25 % v
případě všech ostatních akciových expozic, včetně dalších
krátkých pozic uvedených v části 1 odst. 17.
3.2. LGD
23.
Akciovým expozicím
neobchodovaným na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných
portfoliích lze přidělit LGD ve výši 65 %. 24.
Všem ostatním expozicím
se přidělí LGD ve výši 90 %.
3.3. Splatnost
25.
Všem expozicím se
přidělí M v délce 5 let. Část 3 -
Hodnota expozice
1.
Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám a retailové
expozice
1.
Pokud není uvedeno jinak,
měří se hodnota expozice u rozvahových expozic bez zohlednění
úpravy ocenění. Toto pravidlo platí i v případě aktiv koupených
za cenu, která se liší od dlužné částky. V případě nakoupených
aktiv je rozdíl mezi dlužnou částkou a čistou hodnotou uvedenou v
rozvaze úvěrových institucí označen jako diskont, pokud je dlužná
částka vyšší, nebo jako prémie, pokud je dlužná částka nižší. 2.
Pokud úvěrové
instituce používají v případě repo obchodů nebo půjček
či výpůjček cenných papírů rámcové dohody o započtení,
vypočítá se hodnota expozice podle článků 90 až 93. 3.
V případě
rozvahového započtení úvěrů a vkladů použijí úvěrové
instituce pro výpočet hodnoty expozice metody uvedené v článcích 90
až 93. 4.
Hodnota expozice u
pronájmů odpovídá diskontovaným peněžním tokům, které produkují.
5.
U veškerých položek
uvedených v příloze IV se hodnota expozice určí za pomoci jedné ze
dvou metod uvedených v příloze III. 6.
Hodnota expozice pro
výpočet hodnoty rizikově vážené expozice u nakoupených pohledávek
odpovídá nesplacené částce mínus kapitálové požadavky pro riziko
rozmělnění před snižováním úvěrového rizika. 7.
Odchylně od odstavce
5 se na kontrakty obchodované na uznávaných burzách a měnové kontrakty
(kromě kontraktů týkajících se zlata) s původní dobou splatnosti
nejvýše 14 kalendářních dnů nepoužijí metody stanovené v příloze
III a přidělí se jim hodnota expozice nula. 8.
Odchylně od odstavce
5 mohou příslušné orgány udělovat výjimky z použití metod uvedených v
příloze III a přidělit hodnotu expozice nula mimoburzovním (OTC)
kontraktům zúčtovaným clearingovým střediskem, přičemž
toto středisko jedná jako právní protistrana a všichni účastníci
plně a každodenně zajišťují kolaterálem expozici, kterou
clearingovému středisku předkládají, takže poskytují zajištění
pokrývající jak současnou reálnou hodnotu, tak i případnou budoucí
expozici. Složený kolaterál musí
splňovat jednu z následujících podmínek: a) může mu
být přidělena riziková váha 0 %; b) tvoří jej
hotovostní vklady složené u úvěrové instituce poskytující úvěr; c) tvoří jej
vkladní listy nebo podobné nástroje vydané danou úvěrovou institucí nebo u
ní uložené. Příslušný orgán se
musí ujistit, že je vyloučeno riziko, že by se expozice clearingového
střediska nahromadily a přesáhly tržní hodnotu složeného kolaterálu. 9.
Hodnota expozice v
případě získaných, ale nečerpaných příslibů
revolvingových nakoupených pohledávek vůči podnikům se
vypočítá tak, že se přislíbená, ale nevyčerpaná částka
vynásobí 75 %. 10.
Pokud expozici tvoří
cenné papíry prodané, složené či zapůjčené v rámci repo obchodu
nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo
komodit, odpovídá hodnota expozice hodnotě daných cenných papírů nebo
komodit určené podle článku 74. Pokud se použije komplexní metoda
finančního kolaterálu uvedená v příloze VIII části 3, navýší se
hodnota expozice o koeficient volatility příslušný pro takové cenné papíry
nebo komodity, jak je stanoveno v dané příloze. 11.
Hodnota expozice u
následujících položek se vypočítá tak, že se přislíbená, ale
nevyčerpaná částka vynásobí konverzním faktorem. Úvěrové instituce
použijí následující konverzní faktory: a) na úvěrové
linky, které jsou nezávazné, které může instituce bezpodmínečně
zrušit, nebo které umožňují kdykoli a bez předchozího oznámení
automatické zrušení ze strany instituce, se uplatní konverzní faktor 0 %. Aby
mohly úvěrové instituce uplatnit konverzní faktor 0 %, musí aktivně
sledovat finanční situaci dlužníka a jejich systémy vnitřní kontroly
jim musí umožnit okamžitě zjistit zhoršení úvěruschopnosti dlužníka.
Nečerpané retailové úvěrové linky lze považovat za
bezpodmínečně zrušitelné, pokud podmínky, které se k nim vztahují,
umožňují úvěrové instituci, aby je zrušila do té míry, jak to
povolují zákony na ochranu spotřebitele a související legislativa; b) na krátkodobé
akreditivy vzniklé v důsledku pohybu zboží se uplatní konverzní faktor 20
% jak u vydávající instituce, tak u potvrzující instituce; c) na ostatní
úvěrové linky, podrozvahové expozice emitovaných finančních
nástrojů (note issuance facilities) a revolvingové úvěrové facility
(revolving underwriting facilities) se uplatní konverzní faktor 75 %; d) úvěrové
instituce, které splňují minimální požadavky pro používání vlastních
odhadů konverzních faktorů uvedené v části 4, mohou používat
vlastní odhady konverzních faktorů pro různé typy produktů,
pokud to schválí příslušné orgány. 12.
Pokud se některý
příslib vztahuje k prodloužení jiného příslibu, použije se nižší ze
dvou konverzních faktorů spojených s jednotlivými přísliby. 13.
V případě
jiných podrozvahových položek, než které jsou uvedeny v odstavcích 1 až 11, se
hodnota expozice určí podle přílohy II.
2.
Akciové expozice
14.
Hodnota expozice odpovídá
hodnotě uvedené ve finančních výkazech. Přijatelná jsou
následující opatření: a) v
případě investic oceněných reálnou hodnotou, u nichž jsou
změny hodnoty přímo zachyceny přes výkaz zisků a ztrát ve
vlastním kapitálu, odpovídá hodnota expozice reálné hodnotě uvedené v
rozvaze; b) v
případě investic oceněných reálnou hodnotou, u nichž nejsou
změny hodnoty přímo zachyceny v zisku nebo ztrátě, ale ve
zvláštní složce vlastního kapitálu, která je daňově upravená,
odpovídá hodnota expozice reálné hodnotě uvedené v rozvaze; c) v
případě investic oceněných pořizovací cenou, či nižší
z pořizovací ceny nebo tržní hodnoty, odpovídá hodnota expozice
pořizovací ceně nebo tržní hodnotě uvedené v rozvaze.
3.
Ostatní jiná než dluhová
aktiva
15.
Hodnota expozice u
ostatních jiných než dluhových aktiv odpovídá hodnotě uvedené ve
finančních výkazech. Část 4 -
Minimální požadavky pro IRB přístup
1.
Ratingové systémy
1.
„Ratingový systém“
zahrnuje veškeré metody, postupy, kontroly, sběr dat a informační
systémy, které podporují hodnocení úvěrového rizika, zařazování
expozic do ratingových stupňů nebo seskupení a kvantifikaci
odhadů ohledně ztrát a selhání u konkrétních typů expozic. 2.
Používá-li úvěrová
instituce několik ratingových systémů, musí být rozhodnutí o
volbě ratingového systému pro daného dlužníka či transakci
zdokumentována a musí být zvolen takový ratingový systém, který
přiměřeně odráží úroveň rizika. 3.
Kritéria a postupy pro
volbu ratingového systému musí být pravidelně přehodnocovány,
přičemž se posuzuje, zda zůstávají vhodné pro aktuální portfolio
a vnější podmínky.
1.1.
Struktura ratingových
systémů
4.
Pokud úvěrová
instituce používá přímé odhady rizikových parametrů, lze na ně
pohlížet jako na výstupy stupňů na spojité ratingové stupnici.
1.1.1.
Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám
5.
Ratingový systém musí
brát v úvahu rizikové charakteristiky dlužníka a transakce. 6.
Ratingový systém musí mít
ratingovou stupnici dlužníků, která odráží výlučně kvantifikaci
rizika selhání ze strany dlužníků. Ratingová stupnice dlužníků musí
mít minimálně 7 stupňů pro dlužníky, kteří nejsou v
selhání, a jeden pro dlužníky, kteří jsou v selhání. 7.
„Ratingový stupeň
dlužníka“ znamená rizikovou kategorii na ratingové stupnici dlužníků v
rámci ratingového systému, do níž jsou dlužníci zařazováni na základě
konkrétních a zřejmých ratingových kritérií, z nichž jsou pak odvozovány
odhady PD. Úvěrová instituce musí mít zdokumentován vztah mezi ratingovými
stupni dlužníků jak ve smyslu úrovně rizika selhání, které jednotlivé
stupně předpokládají, tak kritérií užívaných k rozlišení jednotlivých
úrovní tohoto rizika. 8.
Úvěrové instituce s
portfolii koncentrovanými v určitém tržním segmentu a v určitém
rozpětí rizika selhání musí mít v tomto rozpětí dostatek ratingových
stupňů, aby se zamezilo nadměrné koncentraci dlužníků v
jednom stupni. Výrazné koncentrace v rámci jednoho stupně musí být
podpořeny přesvědčivými empirickými důkazy, že
stupeň pokrývá přiměřeně úzké pásmo PD a riziko
selhání představované všemi dlužníky v daném stupni spadá do tohoto pásma.
9.
Aby mohla úvěrová
instituce získat od příslušných orgánů oprávnění používat pro
výpočet kapitálových požadavků vlastní odhady LGD, musí ratingový
systém zahrnovat jasně odlišenou ratingovou stupnici transakcí, která
odráží výlučně charakteristiky transakcí související s LGD. 10.
Aby mohla úvěrová
instituce získat od příslušných orgánů oprávnění používat pro
výpočet kapitálových požadavků vlastní odhady konverzních faktorů,
musí ratingový systém zahrnovat jasně odlišenou ratingovou stupnici
transakcí, která odráží výlučně charakteristiky transakcí související
s konverzními faktory. 11.
„Stupeň transakce“
znamená rizikovou kategorii na ratingové stupnici transakcí v rámci ratingového
systému, do níž jsou expozice zařazovány na základě konkrétních a
zřejmých ratingových kritérií, z nichž jsou pak odvozovány vlastní odhady
LGD nebo konverzních faktorů. Definice stupně musí obsahovat jak
popis zařazování expozic do stupňů, tak kritérií užívaných k
rozlišení úrovně rizika mezi jednotlivými stupni. 12.
Výrazné koncentrace v
rámci jednoho stupně transakce musí být podpořeny
přesvědčivými empirickými důkazy, že stupeň transakce
pokrývá přiměřeně úzké pásmo LGD nebo konverzních
faktorů a riziko představované všemi expozicemi v daném stupni spadá
do tohoto pásma. 13.
Úvěrové instituce
užívající k určení rizikových vah pro specializované úvěrové expozice
metody vymezené v části 1 odst. 5 jsou osvobozeny od povinnosti mít
ratingovou stupnici dlužníků, která odráží výlučně kvantifikaci
rizika selhání ze strany dlužníků pro tyto expozice. Odchylně od
odstavce 6 musí mít tyto instituce pro výše zmíněné expozice alespoň
4 stupně pro dlužníky, kteří nejsou v selhání, a alespoň jeden
pro dlužníky, kteří jsou v selhání.
1.1.2.
Retailové expozice
14.
Ratingové systémy musí
odrážet riziko dlužníka i riziko transakce a musí zachycovat všechny relevantní
charakteristiky dlužníka a transakce. 15.
Úroveň diferenciace
rizik musí zajišťovat, že počet expozic v daném stupni nebo seskupení
umožňuje dostatečně věrohodnou kvantifikaci a validaci
ztrátových charakteristik na úrovni stupně nebo seskupení. Rozdělení
expozic a dlužníků napříč stupni nebo seskupeními musí zamezovat
nadměrným koncentracím. 16.
Úvěrové instituce
musí prokázat, že proces zařazování expozic do stupňů nebo
seskupení zajišťuje dostatečnou diferenciaci rizika, sdružení
dostatečně homogenních expozic a umožňuje přesné a
konzistentní odhadování ztrátových charakteristik v rámci stupně či
seskupení. U nakoupených pohledávek musí seskupení odrážet upisovací praktiky
prodejce a různorodost jeho klientů. 17.
Při zařazování
expozic do stupně nebo seskupení musí brát úvěrové instituce v úvahu
následující rizikové faktory: Rizikové
charakteristiky dlužníka a) Rizikové
charakteristiky transakce, včetně typu produktu či kolaterálu,
případně obojího. Úvěrové instituce musí použít zvláštní
způsob zacházení v případech, kdy je pro několik expozic použit
stejný kolaterál; b) nesplácení,
pokud úvěrová instituce neprokáže svému příslušnému orgánu, že
nesplácení je faktorem ovlivňujícím dané riziko expozice jen
nevýznamně; c) zařazení
do jednotlivých stupňů nebo seskupení. 18.
Úvěrová instituce
musí mít specifické definice, postupy a kritéria pro zařazování expozic do
stupňů a seskupení v rámci ratingového systému. a) Definice a
kritéria týkající se stupňů a seskupení musí být dostatečně
podrobné, aby umožnily osobám odpovědným za rating konzistentně
zařazovat dlužníky či transakce představující obdobné riziko do
stejného ratingového stupně nebo seskupení. Tato konzistentnost se musí
týkat všech obchodních linií, útvarů a zeměpisných oblastí; b) dokumentace
ratingového procesu musí umožnit třetím stranám pochopit způsob
zařazování expozic do stupňů a seskupení, reprodukovat proces
zařazování do stupňů či seskupení a hodnotit
oprávněnost zařazení do stupně či seskupení; c) daná kritéria
musí být také konzistentní s interními zásadami úvěrové politiky
úvěrové instituce a s jejími postupy při nakládání s problémovými
dlužníky a transakcemi. 19.
Úvěrová instituce
musí při zařazování dlužníků a transakcí do ratingových
stupňů nebo seskupení brát v úvahu veškeré relevantní informace. Tyto
informace musí být aktuální a musí úvěrové instituci umožnit
předpovídat budoucí vývoj expozice. Čím méně má úvěrová
instituce informací, tím konzervativnější musí být proces zařazování
dlužníků a transakcí do stupňů nebo seskupení. Používá-li
úvěrová instituce externí rating jako primární faktor určující
přiřazení interního ratingového stupně, musí se ujistit, že bere
v úvahu i ostatní relevantní informace.
1.2.
Zařazování expozic
1.2.1.
Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám
20.
V rámci procesu
schvalování úvěrů musí být každý dlužník zařazen do ratingového
stupně dlužníka. 21.
V případě
úvěrových institucí, které jsou oprávněny používat vlastní odhady LGD
či konverzních faktorů, musí být v rámci procesu schvalování
úvěrů každá expozice rovněž zařazena do ratingového
stupně transakce. 22.
Úvěrové instituce
užívající k určení rizikových vah pro specializované úvěrové expozice
metody vymezené v části 1 odst. 5 musí jednotlivé expozice zařazovat
do stupňů v souladu s odstavcem 13. 23.
Každý samostatný právní
subjekt, vůči němuž má úvěrová instituce expozici, musí být
hodnocen samostatně. Úvěrová instituce musí svému příslušnému
orgánu prokázat, že její postupy pro nakládání s jednotlivými klienty-dlužníky
a skupinami spojených klientů jsou přijatelné. 24.
Různé expozice
vůči stejnému dlužníkovi musí být zařazovány do stejného
ratingového stupně dlužníka bez ohledu na jakékoliv rozdíly v povaze
jednotlivých transakcí. Mezi výjimky, kdy je různým expozicím
vůči stejnému dlužníkovi povoleno přidělovat různé
stupně ratingu, patří: a) riziko
země v závislosti na tom, zda jsou expozice denominovány v domácí nebo
cizí měně; b) případ,
kdy je ratingový stupeň dlužníka upraven s přihlédnutím k zárukám
přidruženým k expozici.
1.2.2.
Retailové expozice
25.
V rámci procesu
schvalování úvěrů musí být každá expozice zařazena do
ratingového stupně nebo seskupení.
1.2.3.
Odchylky od ratingového
systému
26.
V případě
zařazování do stupňů a seskupení musí úvěrové instituce
dokumentovat situace, ve kterých může lidský úsudek převážit nad
vstupními parametry nebo výsledky procesu zařazování, a zaměstnance,
kteří jsou odpovědni za schvalování takovýchto odchýlení.
Úvěrové instituce musí dokumentovat tyto případy odchýlení od systému
a odpovědné zaměstnance. Úvěrové instituce musí analyzovat vývoj
expozic, u nichž při zařazování do stupňů došlo k odchýlení
od systému. Tato analýza musí rovněž obsahovat hodnocení vývoje expozic, u
kterých byl rating pozměněn určitou osobou, jež v tomto ohledu
přebírá odpovědnost za všechny příslušné zaměstnance.
1.3.
Integrita procesu
zařazování do ratingových stupňů
1.3.1.
Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám
27.
Zařazování do
ratingových stupňů a jeho pravidelný přezkum musí být
prováděn nebo schvalován nezávislou stranou, která nemá přímý
prospěch z rozhodování o poskytování úvěrů. 28.
Úvěrové instituce
musí zařazování do ratingových stupňů aktualizovat minimálně
jednou ročně. Problémové expozice a vysoce rizikoví dlužníci musí být
podrobeni častějšímu přezkumu. Pokud úvěrové instituce
získají důležité informace o dlužníkovi či expozici, musí stanovit
nový rating. 29.
Úvěrová instituce
musí mít účinný postup získávání a aktualizace příslušných informací
o charakteristikách dlužníka, které ovlivňují PD, a o charakteristikách
transakce, které ovlivňují LGD a konverzní faktory.
1.3.2.
Retailové expozice
30.
Úvěrová instituce
musí alespoň jednou ročně aktualizovat zařazení dlužníka a
transakce nebo přehodnotit ztrátové charakteristiky a stav nesplácení
každého rozlišovaného rizikového seskupení. Úvěrová instituce musí
rovněž alespoň jednou ročně na reprezentativním vzorku
přehodnotit stav jednotlivých expozic v rámci každého seskupení, aby se
ujistila, že jsou expozice i nadále zařazovány do správného seskupení.
1.4.
Použití modelů
31.
Užívá-li úvěrová
instituce statistické modely a jiné technické metody k zařazování expozic
do ratingových stupňů či seskupení dlužníků nebo transakcí,
potom: a) úvěrová
instituce musí svému příslušnému orgánu doložit, že daný model má dobrou
predikční sílu a že jeho použitím nedochází ke zkreslení regulatorních
kapitálových požadavků. Proměnné na vstupu modelu musí tvořit
odpovídající a efektivní základ pro výsledné predikce. Model nesmí vykazovat
výrazné odchylky; b) úvěrová
instituce musí mít k dispozici postup prověřování dat vstupujících do
daného modelu, který zahrnuje hodnocení přesnosti, úplnosti a vhodnosti
dat; c) úvěrová
instituce musí prokázat, že data použitá ke konstrukci daného modelu jsou
reprezentativní pro soubor aktuálních dlužníků či expozic
úvěrové instituce; d) úvěrová
instituce musí mít pravidelný cyklus validace modelu, který se skládá ze
sledování výkonu a stability modelu, přezkum specifikace modelu a
testování výstupů modelu proti skutečnosti; e) úvěrová
instituce musí statistický model doplnit o faktor lidského úsudku a dohledu,
aby bylo možno přezkoumávat zařazení do ratingových stupňů
provedená na základě modelu a zajistit řádné užívání modelů. Proces
přezkoumávání se musí zaměřit na nalezení a omezení chyb
spojených se slabinami modelu. Lidský úsudek musí brát v úvahu všechny
relevantní informace, které nebere v úvahu model. Úvěrová instituce musí
zdokumentovat, jakým způsobem je lidské rozhodování kombinováno s výsledky
modelu.
1.5.
Dokumentace ratingových
systémů
32.
Úvěrové instituce
musí mít zdokumentovanou koncepci a provozní detaily svých ratingových
systémů. Tato dokumentace musí dokazovat dodržování minimálních
požadavků uvedených v této části a zabývat se oblastmi jako
diferenciace portfolií, ratingová kritéria, povinnosti stran hodnotících
dlužníky a expozice, četnost revizí ratingu a dohled nad ratingovým
procesem ze strany vedení. 33.
Úvěrová instituce
musí zdokumentovat důvody výběru svých ratingových kritérií a analýzu
podporující tento výběr. Úvěrová instituce musí zdokumentovat veškeré
významné změny ve svém ratingovém procesu a tato dokumentace musí
umožňovat určení změn, které byly v ratingovém procesu provedeny
po posledním přezkumu ze strany příslušných orgánů. Rovněž
musí být zdokumentována organizace stanovení ratingu, zejména proces stanovení
ratingu a struktura vnitřní kontroly. 34.
Úvěrové instituce
musí zdokumentovat konkrétní definice selhání a ztráty používané interně a
prokázat jejich konzistentnost s definicemi uvedenými v této směrnici. 35.
Používá-li úvěrová
instituce v ratingovém procesu statistické modely, musí dokumentovat jejich
metodiku. Taková dokumentace musí: a) poskytnout
podrobný popis teorie, předpokladů, či případně
matematického a empirického základu pro zařazování odhadů ke
stupňům, jednotlivým dlužníkům, expozicím nebo seskupením, a
také popis zdrojů dat užívaných k odhadování modelu; b) zavést přísný statistický proces pro validaci modelu
(včetně testování výkonnosti modelu na vzorku dat z jiného
časového období a na jiném vzorku dat, než je vzorek použitý ke
specifikaci modelu); c) poukázat na
jakékoliv okolnosti, za kterých model nepracuje efektivně. 36.
Použití modelu získaného
od třetí strany, která na svou technologii nárokuje ochranu duševního
vlastnictví, není důvodem pro vynětí z povinnosti dokumentace modelu
nebo jakýchkoliv dalších požadavků spojených s ratingovými systémy.
Povinnost vyhovět požadavkům příslušných orgánů
spočívá na dané úvěrové instituci.
1.6.
Správa dat
37.
Úvěrové instituce
musí shromažďovat a ukládat data týkající se jejich interních ratingů
v souladu s požadavky uvedenými v článcích 145 až 149.
1.6.1.
Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám
38.
Úvěrové instituce
musí shromažďovat a ukládat: a) úplnou historii
všech ratingů přidělených dlužníkům a uznaným
ručitelům; b) data, kdy byly
ratingy přiděleny; c) základní údaje
a metodiku použitou k odvození ratingů; d) totožnost osoby
odpovědné za přidělování ratingů; e) totožnost
dlužníků a expozic, u nichž došlo k selhání; f) datum a
okolnosti těchto selhání; g) data týkající
se PD a skutečných podílů selhání spojených s ratingovými stupni a
přechody mezi ratingy; h) úvěrové
instituce, které nepoužívají vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů,
musí shromažďovat a ukládat záznamy o srovnání skutečných hodnot LGD
s hodnotami uvedenými v části 2 odst. 8 a skutečné konverzní faktory
s hodnotami uvedenými v části 3 odst. 11. 39.
Úvěrové instituce,
které používají vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů, musí
shromažďovat a ukládat: a) úplnou historii
všech dat týkajících se ratingů transakcí a odhadů LGD a konverzních
faktorů spojených s jednotlivými ratingovými stupnicemi; b) data, kdy byly
přiděleny ratingy a provedeny odhady; c) základní údaje
a metodiku použitou k odvození ratingů transakcí a odhadů LGD a
konverzních faktorů; d) totožnost
osoby, která stanovila rating transakce, a osoby, která provedla odhady LGD a
konverzních faktorů; e) data týkající
se odhadnutých a skutečných hodnot LGD a konverzních faktorů
spojených s jednotlivými expozicemi, u nichž došlo k selhání; f) data týkající
se hodnot LGD u dané expozice před a po vyhodnocení vlivu záruky či
úvěrového derivátu pro ty úvěrové instituce, u nichž se ve
výpočtu LGD projevují účinky snižování úvěrového rizika
prostřednictvím záruk nebo úvěrových derivátů; g) data týkající
se složek ztráty pro každou expozici, u níž došlo k selhání.
1.6.2.
Retailové expozice
40.
Úvěrové instituce
musí shromažďovat a ukládat: a) data použitá
při procesu zařazování expozic do ratingových stupňů
či seskupení; b) data týkající
se odhadů PD, LGD a konverzních faktorů spojených se stupni nebo
seskupeními expozic; c) totožnost
dlužníků a expozic, u nichž došlo k selhání; d) v
případě expozic, u nichž došlo k selhání, pak data týkající se
stupňů nebo seskupení, do nichž byla daná expozice zařazena v
roce předcházejícím selhání, a skutečné hodnoty LGD a konverzního
faktoru; e) data týkající
se ztrátovosti a marží v případě kvalifikovaných revolvingových retailových
expozic.
1.7.
Stresové testy používané
při hodnocení kapitálové přiměřenosti
41.
Úvěrová instituce
musí mít k dispozici řádné postupy stresového testování, které používá
při hodnocení své kapitálové přiměřenosti. Stresové
testování musí zahrnovat identifikaci možných událostí nebo budoucích změn
ekonomických podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit
úvěrovou angažovanost dané úvěrové instituce, a dále hodnocení
schopnosti dané úvěrové instituce těmto změnám čelit. 42.
Úvěrová instituce
musí pravidelně provádět stresové testy úvěrového rizika, aby
mohla vyhodnotit vliv určitých specifických podmínek na celkové
regulatorní kapitálové požadavky pro úvěrové riziko. Test, který bude
používán, vybírá daná úvěrová instituce a musí být schválen
příslušnými orgány dohledu. Test, který bude používán, musí být
vypovídající a přiměřeně konzervativní a musí brát v úvahu
vliv scénářů předpokládajících alespoň mírnou recesi.
Úvěrová instituce musí v rámci stresového testování hodnotit také
přechody mezi ratingy. Portfolia podrobená stresovým testům musí
zahrnovat velkou většinu celkových expozic úvěrové instituce.
2.
Kvantifikace rizik
43.
Při určování
rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními musí
úvěrové instituce dodržovat následující požadavky:
2.1.
Definice selhání
44.
V případě, že
je splněna alespoň jedna z následujících podmínek, se bude mít za to,
že u konkrétního dlužníka došlo k „selhání“: a) úvěrová
instituce se domnívá, že dlužník pravděpodobně v plném rozsahu
nesplatí své úvěrové závazky vůči úvěrové instituci, jejímu
mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných
podniků, aniž by se úvěrová instituce uchýlila ke krokům, jako
je realizace zajištění (pokud existuje); b) některý
významný úvěrový závazek dlužníka vůči úvěrové instituci,
jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných
podniků je více než 90 dní po splatnosti. Dny v prodlení se
začínají počítat od okamžiku, kdy dlužník překročí
doporučený limit, je mu doporučen limit nižší než aktuální
čerpání či čerpal úvěr bez oprávnění. Doporučeným limitem
se rozumí limit, který byl oznámen dlužníkovi. V případě
retailových expozic a expozic vůči subjektům veřejného
sektoru musí příslušné orgány stanovit počet dnů v prodlení, jak
je uvedeno v odstavci 48. V případě
expozic vůči podnikům mohou příslušné orgány stanovit
počet dnů v prodlení, jak je uvedeno v čl. 154 odst. 4. V případě
retailových expozic mohou úvěrové instituce použít tuto definici na úrovni
transakce. 45.
Za signály
nepravděpodobného splacení musí úvěrové instituce považovat následující
jevy: a) úvěrová
instituce přestane úvěrový závazek úročit; b) úvěrová
instituce provede úpravu ocenění v důsledku významného zhoršení
úvěrové kvality zaznamenaného až po otevření expozice úvěrovou
institucí; c) úvěrová
instituce prodává daný úvěrový závazek s výraznou ekonomickou ztrátou
související s kvalitou úvěru; d) úvěrová
instituce souhlasí s nouzovou restrukturalizací úvěrového závazku, která
pravděpodobně povede ke snížení finančního závazku
způsobenému prominutím nebo odložením jistiny, úroků nebo
(případně) poplatků. To v případě akciových expozic
hodnocených metodou PD/LGD zahrnuje nouzovou restrukturalizaci samotných
těchto akcií; e) úvěrová
instituce podala návrh na konkurs dlužníka nebo podobný požadavek týkající se
úvěrového závazku dlužníka vůči úvěrové instituci, jejímu
mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných
podniků; f) dlužník
požádal o vyhlášení konkursu nebo na něj byl uvalen konkurs či
podobná ochrana, aby se tím vyhnul splacení úvěrového závazku
vůči úvěrové instituci, jejímu mateřskému podniku či
některému z jejích dceřiných podniků, anebo je zpozdil. 46.
Úvěrové instituce
užívající externí data, která nejsou konzistentní s definicí selhání, musí
prokázat svým příslušným orgánům, že byly provedeny příslušné
úpravy, aby byla dosažena obecná shoda s danou definicí selhání. 47.
Pokud se úvěrová
instituce domnívá, že na expozici, u níž dříve došlo k selhání, již
neplatí definice selhání, může stanovit rating dlužníka nebo transakce
způsobem, který by uplatňovala u expozice, u níž k selhání nikdy
nedošlo. Pokud by bylo následně třeba uplatnit definici selhání, bude
se mít za to, že došlo k dalšímu selhání. 48.
Příslušné orgány
jednotlivých členských států stanoví pro retailové expozice a
expozice vůči subjektům veřejného sektoru přesný
počet dnů v prodlení, který musí všechny úvěrové instituce
sídlící v daném členském státě dodržovat podle definice selhání v
odstavci 44 u expozic vůči protistranám sídlícím v daném
členském státě. Konkrétní počet dní musí být v intervalu 90-180
dní a může se lišit pro různé typy produktů. V případě
expozic vůči protistranám sídlícím na území jiných členských
států stanoví příslušné orgány počet dnů v prodlení, který
nesmí být vyšší než počet stanovený příslušným orgánem daného
členského státu.
2.2.
Obecné požadavky v
oblasti odhadů
49.
Vlastní odhady rizikových
parametrů PD, LGD, konverzních faktorů a EL provedené úvěrovou
institucí musí zahrnovat veškeré relevantní údaje, informace a metody. Odhady
musí být odvozeny s využitím zkušeností z minulosti a empirických
důkazů a nesmí být založeny pouze na expertním rozhodování. Odhady
musí být přesvědčivé a intuitivní a musí být založeny na
faktorech významně ovlivňujících příslušné rizikové parametry. Čím
méně má úvěrová instituce k dispozici údajů, tím konzervativnější
musí být ve svých odhadech. 50.
Úvěrová instituce
musí být schopná poskytnout rozbor historie ztrát týkající se četnosti
selhání, LGD, konverzního faktoru nebo ztráty, u které jsou používány odhady
EL, na faktory, které považuje za určující pro vývoj příslušných
rizikových parametrů. Úvěrová instituce musí prokázat, že její odhady
jsou výsledkem dlouhodobých zkušeností. 51.
Je třeba vzít v
úvahu jakékoliv změny v úvěrovacích postupech nebo v postupu
zpětného vymáhání pohledávek za sledovaná období uvedená v odstavcích 66,
71, 81, 85, 92 a 94. Odhady úvěrové instituce musí odrážet vliv
technického pokroku, nových údajů a dalších informací, jakmile jsou k
dispozici. Úvěrové instituce musí své odhady revidovat, kdykoliv se objeví
nové informace, vždy však alespoň jednou ročně. 52.
Soubor expozic, na nichž
jsou založena data používaná k odhadům, zásady úvěrové politiky
používané v okamžiku vzniku dat a další relevantní charakteristiky musí být
srovnatelné s charakteristikami expozic a norem úvěrové instituce. Úvěrová
instituce musí rovněž prokázat, že ekonomické nebo tržní podmínky, na
nichž jsou data založena, jsou relevantní vzhledem k aktuálním a
předvídatelným podmínkám. Počet expozic ve vzorku a časový
rozsah dat používaný ke kvantifikaci musí být dostatečný, aby mohla
úvěrová instituce věřit, že její odhady jsou přesné a
důkladné. 53.
U nakoupených pohledávek
musí odhady odrážet veškeré relevantní informace, které jsou nakupující
úvěrové instituci k dispozici ohledně kvality podkladových
pohledávek, včetně údajů o obdobných seskupeních poskytnutých
prodejcem, nakupující úvěrovou institucí nebo externími zdroji. Nakupující
úvěrová instituce musí ověřit veškeré údaje od prodejce, o které
se opírá. 54.
Úvěrová instituce
musí při svých odhadech obezřetně počítat s určitou rezervou
ohledně očekávaného rozsahu chyb v odhadech. Jsou-li metody a údaje
méně uspokojivé a očekávaný rozsah chyb je větší, musí být i
tato rezerva z důvodu obezřetnosti větší. 55.
Používají-li úvěrové
instituce rozdílné odhady pro výpočet rizikových vah a pro vnitřní
účely, musí tuto skutečnost zdokumentovat a oprávněnost tohoto
počínání prokázat příslušnému orgánu. 56.
Prokáží-li úvěrové
instituce svým příslušným orgánům, že data shromážděná před
datem provádění této směrnice byla příslušným způsobem
upravena a bylo tak dosaženo obecné shody s definicí selhání nebo ztráty, mohou
příslušné orgány úvěrovým institucím povolit určitou flexibilitu
v používání požadovaných norem pro tato data. 57.
Používá-li úvěrová
instituce data sdílená v rámci seskupení mezi úvěrovými institucemi, musí
prokázat, že: a) ratingové
systémy a kritéria ostatních úvěrových institucí v daném seskupení jsou
podobná jejím vlastním; b) dané seskupení
je reprezentativní pro portfolio, pro nějž jsou sdílená data použita; c) sdílená data
jsou úvěrovou institucí používána konzistentně po delší dobu pro
účely stálého odhadování. 58.
Používá-li úvěrová
instituce data, která jsou sdílena mezi úvěrovými institucemi, je i nadále
odpovědná za integritu svých ratingových systémů. Úvěrová
instituce musí příslušnému orgánu prokázat, že dostatečně rozumí
svým ratingovým systémům, zejména že je schopna efektivně sledovat a
kontrolovat ratingový proces.
2.2.1.
Specifické požadavky
týkající se odhadování PD
Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 59.
Úvěrové instituce
musí odhadovat PD pro jednotlivé ratingové stupně dlužníků z
dlouhodobých průměrných úrovní jednoročních podílů selhání.
60.
V případě
nakoupených pohledávek vůči podnikům mohou úvěrové
instituce odhadnout EL pro jednotlivé ratingové stupně dlužníků z
dlouhodobých průměrných úrovní jednoročních realizovaných
podílů selhání. 61.
Pokud úvěrová
instituce odvozuje dlouhodobé průměrné odhady PD a LGD pro nakoupené
pohledávky vůči podnikům z odhadu EL a odpovídajícího odhadu PD
nebo LGD, pak postup odhadu celkových ztrát musí splňovat obecné normy pro
odhad PD a LGD vymezené v této části a výsledek musí být konzistentní s
konceptem LGD vymezeným v odstavci 73. 62.
Metody odhadu PD musí
úvěrové instituce používat pouze v kombinaci s podpůrnou analýzou. Úvěrové
instituce si musí uvědomit důležitost expertního rozhodování při
kombinování výsledků různých metod a při úpravách v
důsledku omezenosti metod a informací. 63.
Používá-li úvěrová
instituce k odhadování PD vlastní historická data o selháních, musí ve své
analýze prokázat, že tyto odhady odrážejí standardy pro upisování a veškeré
rozdíly mezi ratingovým systémem, který tato data poskytl, a aktuálně
používaným ratingovým systémem. Pokud byly změněny standardy pro
upisování či ratingové systémy, musí úvěrová instituce při
odhadování PD počítat s určitou vyšší rezervou. 64.
Pokud úvěrová
instituce spojuje své vnitřní ratingové stupně se stupnicí užívanou
ratingovou agenturou či podobnými organizacemi, nebo je k takové stupnici
přiřazuje, a poté přiděluje podíl selhání zaznamenaný u
ratingových stupňů externí organizace svým vlastním
stupňům, musí být toto přiřazování založeno na porovnání
vnitřních ratingových kritérií a kritérií používaných danou externí
organizací a na porovnání interních a externích ratingů všech běžných
dlužníků. Přitom se musí úvěrová instituce vyvarovat
systematických chyb či nekonzistentností v metodě
přiřazování nebo v podkladových datech. Kritéria externí organizace,
na nichž jsou založena data používaná ke kvantifikaci, musí být zaměřena
pouze na riziko selhání a nesmí odrážet charakteristiky transakce. Analýza
úvěrové instituce musí obsahovat srovnání používaných definic selhání s
přihlédnutím k požadavkům uvedeným v odstavcích 44 až 48.
Úvěrová instituce musí zásady přiřazování zdokumentovat. 65.
Používá-li úvěrová
instituce statistické modely pro odhad selhání, smí odhadovat PD jako prostý
průměr odhadů pravděpodobnosti selhání u jednotlivých
dlužníků v daném ratingovém stupni. Používá-li úvěrová instituce
modely pravděpodobnosti selhání pro tento účel, musí splnit standardy
uvedené v odstavci 31. 66.
Bez ohledu na to, zda
úvěrová instituce pro účely odhadování PD používá externí, vlastní
nebo sdílené datové zdroje nebo jejich kombinaci, musí být délka příslušné
historické časové řady alespoň pro jeden z těchto
zdrojů minimálně pět let. Zahrnuje-li časová řada pro
některý ze zdrojů delší období a jsou-li tato data relevantní, musí
být použito toto delší období. Tento odstavec se vztahuje rovněž na metodu
PD/LGD u akcií. Retailové expozice 67.
Úvěrové instituce
musí odhadovat PD pro jednotlivé ratingové stupně nebo seskupení
dlužníků z dlouhodobých průměrných úrovní jednoročních
podílů selhání. 68.
Odchylně od odstavce
67 mohou být odhady PD rovněž odvozeny ze skutečných ztrát a z
příslušných odhadů LGD. 69.
Úvěrové instituce
musí za primární zdroj informací pro odhadování ztrátových charakteristik
považovat interní data pro zařazování expozic do stupňů nebo
seskupení. Úvěrové instituce mají povoleno používat externí data
(včetně sdílených dat) nebo statistické modely kvantifikace, pokud
prokáží výraznou návaznost mezi: a) procesem
zařazování expozic do stupňů nebo seskupení v úvěrové
instituci a procesem, který používá daný externí zdroj dat; b) mezi interním
rizikovým profilem úvěrové instituce a složením externích dat. V případě
nakoupených retailových pohledávek mohou úvěrové instituce používat
externí i interní referenční data. Úvěrové instituce musí pro
porovnání používat veškeré relevantní zdroje dat. 70.
Pokud úvěrová
instituce odvozuje dlouhodobé průměrné odhady PD a LGD pro retailové
expozice z odhadu celkových ztrát a odpovídajícího odhadu PD nebo LGD, pak
postup odhadu celkových ztrát musí splňovat obecné normy pro odhad PD a
LGD vymezené v této části a výsledek musí být konzistentní s konceptem LGD
vymezeným v odstavci 73. 71.
Bez ohledu na to, zda
úvěrová instituce pro účely odhadování ztrátových charakteristik
používá externí, vlastní nebo sdílené datové zdroje nebo jejich kombinaci, musí
být délka příslušné historické časové řady minimálně pět
let alespoň pro jeden z těchto zdrojů. Zahrnuje-li časová
řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tato data
relevantní, musí být použito toto delší období. Úvěrová instituce nemusí
přikládat historickým datům stejný význam,
přesvědčí-li příslušný orgán, že prostřednictvím
novějších dat lze lépe předpovědět ztrátovost. 72.
Úvěrové instituce
musí určit a analyzovat očekávané změny rizikových
parametrů v průběhu úvěrové angažovanosti (sezónní vlivy).
2.2.2.
Specifické požadavky
týkající se vlastních odhadů LGD
73.
Úvěrové instituce
musí odhadovat LGD pro jednotlivé ratingové stupně nebo seskupení
transakcí na základě průměrných skutečných hodnot LGD v
jednotlivých stupních nebo seskupeních transakcí za použití všech selhání zjištěných
ve zdrojích dat (průměr vážený počty selhání). 74.
Úvěrové instituce
musí používat odhady LGD platné pro případ ekonomického poklesu, jsou-li
konzervativnější než dlouhodobá průměrná úroveň. Pokud se
očekává, že ratingový systém přinese dlouhodobě konstantní skutečné
hodnoty LGD pro jednotlivé ratingové stupně nebo seskupení, musí
úvěrové instituce provést úpravy svých odhadů rizikových
parametrů pro jednotlivé stupně nebo seskupení, aby omezily vliv
ekonomického poklesu na kapitál. 75.
Úvěrová instituce
musí zohlednit rozsah jakékoliv závislosti mezi rizikem dlužníka a rizikem
kolaterálu nebo poskytovatele kolaterálu. K případům, u kterých
existuje vysoký stupeň závislosti, musí být přistupováno
konzervativně. 76.
K nesouladu měn mezi
podkladovým závazkem a kolaterálem je při hodnocení LGD prováděném
úvěrovou institucí třeba přistupovat konzervativně. 77.
Pokud odhady LGD
zohledňují existenci kolaterálu, nesmí být tyto odhady založeny
výlučně na odhadované tržní hodnotě kolaterálu. Odhady LGD musí
zohledňovat možnou neschopnost úvěrové instituce získat okamžitou
kontrolu nad tímto kolaterálem a realizovat jej. 78.
Pokud úvěrová
instituce nesplňuje minimální požadavky pro kolaterál uvedené v
příloze VIII, nesmí být při odhadování LGD zohledněna žádná
částka, u níž se očekává, že bude pokryta z tohoto kolaterálu. 79.
Ve specifickém
případě expozic, u nichž již došlo k selhání, musí úvěrová
instituce použít takové odhady očekávané ztráty pro každou expozici, jaké
jsou nejvhodnější vzhledem k daným ekonomickým okolnostem a stavu
expozice. 80.
Pokud byly nesplacené
zpožděné poplatky kapitalizovány ve výkazu zisků a ztrát úvěrové
instituce, musí být zahrnuty do výše expozice a ztráty dané úvěrové
instituce. Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 81.
Odhady LGD musí být
založeny na datech za období minimálně sedmi let v případě
alespoň jednoho ze zdrojů dat. Zahrnuje-li časová řada pro
některý ze zdrojů delší období a jsou-li tato data relevantní, musí
být použito toto delší období. Retailové expozice 82.
Odchylně od odstavce
73 mohou být odhady LGD odvozeny ze skutečných ztrát a z příslušných
odhadů PD. 83.
Odchylně od odstavce
88 mohou úvěrové instituce zohlednit dodatečná čerpání buď
ve svých odhadech konverzních faktorů nebo ve svých odhadech LGD. 84.
V případě
nakoupených retailových pohledávek mohou úvěrové instituce používat pro
odhady LGD externí i interní referenční data. 85.
Odhady LGD musí být
založeny na datech za období minimálně pěti let. Odchylně od
odstavce 73 nemusí úvěrová instituce přikládat historickým datům
stejný význam, přesvědčí-li příslušný orgán, že
prostřednictvím novějších dat lze lépe předpovědět
ztrátovost.
2.2.3.
Specifické požadavky
týkající se vlastních odhadů konverzních faktorů
86.
Úvěrové instituce
musí odhadovat konverzní faktory pro jednotlivé stupně nebo seskupení
transakcí na základě průměrných skutečných konverzních
faktorů v jednotlivých stupních nebo seskupeních transakcí za použití
všech selhání zjištěných ve zdrojích dat (průměr vážený
počty selhání). 87.
Úvěrové instituce
musí používat odhady konverzních faktorů platné pro případ
ekonomického poklesu, jsou-li konzervativnější než dlouhodobá
průměrná úroveň. Pokud se očekává, že ratingový systém
přinese dlouhodobě konstantní skutečné konverzní faktory pro
jednotlivé ratingové stupně nebo seskupení, musí úvěrové instituce provést
úpravy svých odhadů rizikových parametrů pro jednotlivé stupně
nebo seskupení, aby omezily vliv ekonomického poklesu na kapitál. 88.
Odhady konverzních
faktorů provedené úvěrovými institucemi musí odrážet možnost
dodatečných čerpání dlužníkem až do okamžiku, kdy dojde k selhání, a
také po tomto okamžiku. Pokud lze reálně
předpokládat silnou pozitivní korelaci mezi četností selhání a
rozpětím konverzního faktoru, musí odhad konverzního faktoru počítat
s větší rezervou. 89.
Při odhadování
konverzních faktorů musí úvěrové instituce zohlednit vlastní
specifické zásady a strategie používané v souvislosti se sledováním
účtů a zpracováváním plateb. Úvěrové instituce musí také
zohlednit svou schopnost a ochotu zabránit dalšímu čerpání
prostředků za okolností blížících se selhání, jako je porušení
smluvních podmínek nebo jiné technicky podmíněné případy selhání. 90.
Úvěrové instituce
musí mít odpovídající systémy a postupy pro sledování objemů transakcí,
aktuálních dlužných částek v porovnání s přislíbenými úvěrovými
linkami a změnami aktuální dlužné částky u jednotlivých dlužníků
a stupňů. Úvěrová instituce musí být schopna každodenně
sledovat aktuální stav zůstatků. 91.
Používají-li úvěrové
instituce rozdílné odhady konverzních faktorů pro výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic a pro vnitřní účely, musí tuto
skutečnost zdokumentovat a oprávněnost tohoto počínání prokázat
příslušnému orgánu. Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 92.
Odhady konverzního
faktoru musí být založeny na datech za období minimálně sedmi let v
případě alespoň jednoho ze zdrojů dat. Zahrnuje-li
časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li
tato data relevantní, musí být použito toto delší období. Retailové expozice 93.
Odchylně od odstavce
88 mohou úvěrové instituce zohlednit dodatečná čerpání buď
ve svých odhadech konverzních faktorů nebo ve svých odhadech LGD. 94.
Odhady konverzních
faktorů musí být založeny na datech za období minimálně pěti
let. Odchylně od odstavce 86 nemusí úvěrová instituce přikládat
historickým datům stejný význam, přesvědčí-li
příslušný orgán, že prostřednictvím novějších dat lze lépe
předpovědět čerpání.
2.2.4.
Minimální požadavky pro
hodnocení vlivu záruk a úvěrových derivátů
Expozice vůči
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám, u nichž se
používají vlastní odhady LGD, a retailové expozice 95.
Požadavky v odstavcích 96
až 103 neplatí pro záruky poskytnuté institucemi a centrálními vládami a
centrálními bankami, pokud byla daná úvěrová instituce oprávněna
používat pro expozice k těmto subjektům pravidla uvedená v
článcích 78 až 83. V takovém případě platí požadavky uvedené v
článcích 90 až 93. 96.
V případě
retailových záruk platí tyto požadavky rovněž při zařazování
expozic do stupňů nebo seskupení a při odhadování PD. Uznatelní ručitelé
a záruky 97.
Úvěrové instituce
musí mít jasně stanovená kritéria pro typy ručitelů, které
uznávají pro výpočet rizikově vážených expozic. 98.
Pro uznané ručitele
platí stejná pravidla jako pro dlužníky, jak je uvedeno v odstavcích 18 až 30. 99.
Záruka musí být
zaznamenaná písemně, nesmí být vypověditelná ze strany ručitele,
musí být platná, dokud není závazek plně splacen (v závislosti na objemu a
době platnosti záruky) a musí být na ručiteli právně vymahatelná
v jurisdikci, kde ručitel disponuje aktivy, jež by mohla být z rozhodnutí
soudu zadržena a realizována. Záruky, podle jejichž podmínek není ručitel
povinen splnit svůj závazek (podmíněné záruky), lze uznat, pokud to
schválí příslušné orgány. Úvěrová instituce musí prokázat, že
kritéria přiřazování ke stupňům odpovídajícím způsobem
zohledňují možné zhoršení výsledků procesu snižování rizika. Kritéria pro úpravy 100.
Úvěrová instituce
musí mít jasně stanovená kritéria pro úpravy ratingových stupňů,
seskupení nebo odhadů LGD, a v případě retailových expozic a uznatelných
nakoupených pohledávek také pro proces zařazování expozic do
stupňů nebo seskupení, aby tak byl zohledněn vliv záruk na
výpočet rizikově vážených aktiv. Tato kritéria musí splňovat
minimální požadavky uvedené v odstavcích 18 až 30. 101.
Daná kritéria musí být
přesvědčivá a intuitivní. Musí brát v úvahu schopnost a ochotu
ručitele dostát svým zárukám, pravděpodobné načasování plateb od
ručitele, do jaké míry je ručitelova schopnost dostát svým zárukám v
souladu se schopností dlužníka splácet, a rozsah, v němž přetrvává
zbytkové riziko dlužníka. Úvěrové deriváty 102.
Minimální požadavky na
záruky uvedené v této části platí rovněž pro úvěrové deriváty na
jedno jméno. V případě nesouladu mezi podkladovým závazkem a
referenčním závazkem úvěrového derivátu nebo závazkem používaným pro
určení, zda nastala úvěrová událost, platí požadavky uvedené v
příloze VIII části 2 odst. 20. V případě retailových
expozic a uznatelných nakoupených pohledávek platí tento odstavec pro proces
zařazování expozic do stupňů či seskupení. 103.
Kritéria musí
zohledňovat strukturu vyplácení úvěrového derivátu a musí
konzervativně vyhodnotit vliv, který má tato struktura na úroveň a
časový rozvrh výtěžků. Úvěrová instituce musí zohlednit
rozsah, v němž přetrvávají další formy zbytkového rizika.
2.2.5.
Minimální požadavky pro
nakoupené pohledávky
Právní jistota 104.
Struktura transakce musí
zajišťovat, že úvěrová instituce bude za všech předvídatelných
okolností skutečně vlastnit a kontrolovat veškeré hotovostní platby z
těchto pohledávek. Pokud dlužník provádí přímé platby prodejci nebo
obsluhovateli, musí úvěrová instituce pravidelně
prověřovat, že platby jsou vypořádávány úplně a v rámci
smluvně dohodnutých podmínek. Obsluhovatelem se rozumí subjekt, který každodenně
spravuje seskupení nakoupených pohledávek nebo podkladových úvěrových
expozic. Úvěrové instituce musí mít postupy zajišťující, že
vlastnictví pohledávek a peněžní příjmy jsou chráněny před
zastavením konkursu nebo právním napadením, které by mohlo významně
zpozdit schopnost věřitele plnit nebo postoupit pohledávky,
případně udržet si kontrolu nad peněžními příjmy. Účinnost
systémů pro sledování 105.
Úvěrová instituce
musí sledovat kvalitu nakoupených pohledávek i finanční situaci prodejce a
obsluhovatele. Zejména: a) úvěrová
instituce musí vyhodnotit vztah mezi kvalitou nakoupených pohledávek a
finanční situací prodejce i obsluhovatele a musí mít interní strategie a
postupy, které zajistí odpovídající ochranu před nepředvídatelnými
událostmi, například i přidělením interního ratingu každému
prodejci a obsluhovateli; b) úvěrová
instituce musí mít jasné a účinné zásady a postupy pro určení
uznatelnosti prodejce a obsluhovatele. Úvěrová instituce nebo její
zmocněnec musí provádět pravidelné přezkoumávání prodejců a
obsluhovatelů s cílem prověřit přesnost zpráv dodávaných
prodejcem nebo obsluhovatelem, odhalit podvody nebo provozní slabiny a
prověřit kvalitu úvěrových strategií prodejce a inkasních
strategií a postupů obsluhovatele. Výsledky těchto
přehodnocování musí být zdokumentovány; c) úvěrová instituce
musí vyhodnotit charakteristiky seskupení nakoupených pohledávek
včetně přečerpání; historii nedoplatků, ohrožených
pohledávek a opravných položek na ohrožené pohledávky prodejce; podmínky plateb
a potenciální protiúčty; d) úvěrová
instituce musí mít účinné zásady a postupy pro sledování koncentrací
jednoho dlužníka na úhrnné bázi v rámci jednoho seskupení nakoupených
pohledávek i mezi jednotlivými seskupeními nakoupených pohledávek; e) úvěrová
instituce si musí od obsluhovatele zajistit přísun včasných a
dostatečně podrobných zpráv o stárnutí a rozmělňování
pohledávek, aby mohla zajistit splnění svých kritérií uznatelnosti a
procesů postoupení nakoupených pohledávek a účinně sledovat a
potvrdit prodejcovy podmínky prodeje a rozmělnění. Účinnost systémů
pro řešení problémů 106.
Úvěrová instituce
musí mít systémy a postupy pro včasné odhalení zhoršování finanční
situace prodejce a kvality nakoupených pohledávek a pro aktivní
vypořádávání se s nově vznikajícími problémy. Úvěrová instituce
musí mít zejména jasné a účinné zásady, postupy a informační systémy
ke sledování porušování smluvních podmínek a jasné a účinné zásady a
postupy pro podniknutí právních kroků a zacházení s problémovými
nakoupenými pohledávkami. Účinnost
systémů pro kontrolu kolaterálu, úvěrové dostupnosti a hotovosti 107.
Úvěrová instituce
musí mít jasné a účinné zásady a postupy týkající se kontroly nakoupených
pohledávek, úvěrů a hotovosti. Písemné interní zásady musí zejména
stanovit všechny významné prvky programu nakupování pohledávek včetně
výše záloh, uznatelného kolaterálu, nezbytné dokumentace, omezení koncentrací a
způsobu zacházení s peněžními platbami. Tyto prvky musí odpovídajícím
způsobem zohledňovat veškeré relevantní a významné faktory, včetně
finanční situace prodejce a obsluhovatele, koncentrace rizika a
trendů v kvalitě nakoupených pohledávek a v portfoliu klientů
daného prodejce, a interní systémy musí zajišťovat, že peněžní
prostředky jsou poskytovány pouze proti přesně stanovenému
doprovodnému kolaterálu a dokumentaci. Dodržování interních
strategií a postupů úvěrové instituce 108.
Úvěrová instituce
musí mít účinný vnitřní proces pro hodnocení toho, jak jsou
dodržovány všechny interní strategie a postupy. Tento proces musí zahrnovat
pravidelné kontroly všech kritických fází programu nakupování pohledávek
úvěrovou institucí, prověřování rozdělení povinností zaprvé
mezi hodnocení prodejce a obsluhovatele na jedné straně a hodnocení
dlužníka na straně druhé, a zadruhé mezi hodnocení prodejce a obsluhovatele
na jedné straně a kontrolu prodejce a obsluhovatele na straně druhé,
a také hodnocení činnosti oddělení provozu a dokumentace (back
office), se zvláštním důrazem na kvalifikaci, zkušenosti a počet
zaměstnanců a na podpůrné automatické systémy.
3.
Validace interních
odhadů
109.
Úvěrové instituce
musí mít důkladné systémy sloužící k hodnocení přesnosti a
konzistentnosti ratingových systémů, procesů a odhadů všech
relevantních rizikových parametrů. Úvěrová instituce musí
příslušnému orgánu prokázat, že interní postupy ověřování
platnosti jí umožňuje konzistentně a věrohodně hodnotit
fungování systémů interního ratingu a odhadování rizika. 110.
Úvěrové instituce
musí pravidelně porovnávat skutečné podíly selhání s odhadovanými PD
pro každý ratingový stupeň a jsou-li skutečné podíly selhání mimo očekávané
rozmezí pro daný stupeň, musí úvěrové instituce analyzovat konkrétní
důvody této odchylky. Úvěrové instituce, které používají vlastní
odhady LGD nebo konverzních faktorů, musí také provádět analogickou
analýzu těchto odhadů. Tato srovnání musí vycházet z historických
dat, která pokrývají časový úsek maximální možné délky. Úvěrová
instituce musí zdokumentovat metody a data užívaná pro tato srovnání. Tato
analýza a dokumentace musí být aktualizována minimálně jednou
ročně. 111.
Úvěrové instituce
musí používat rovněž další kvantitativní validační nástroje a
srovnání s relevantními externími zdroji dat. Analýza musí být založena na
datech, která odpovídají portfoliu, jsou pravidelně aktualizována a
pokrývají odpovídající období sledování. Vnitřní hodnocení fungování
ratingových systémů úvěrových institucí musí být založeno na
časovém úseku maximální možné délky. 112.
Metody a data pro
kvantitativní validaci se musí po celé období používat konzistentně.
Změny v datech (týkající se jak zdrojů dat, tak období) a metodách
odhadování a validace musí být zdokumentovány. 113.
Úvěrové instituce
musí mít řádné vnitřní standardy pro případy, kdy odchylky od
očekávaných hodnot jsou ve skutečných hodnotách PD, LGD, konverzních
faktorů a celkových ztrát (při použití EL) natolik výrazné, aby
zpochybnily platnost odhadů. Tyto standardy musí brát v úvahu ekonomické
cykly a podobnou systematickou proměnlivost v historických datech o
selhání. Jsou-li skutečné hodnoty stále vyšší než očekávané hodnoty,
musí úvěrové instituce upravit odhady směrem nahoru, aby odrážely
historická data o selháních a o ztrátách.
4.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic u akciových expozic podle metody interních
modelů
4.1.
Kapitálové požadavky a
kvantifikace rizika
114.
Pro účely
výpočtu kapitálových požadavků musí úvěrové instituce
splňovat následující standardy: a) odhad
potenciální ztráty musí být dostatečně stabilní vůči
nepříznivým pohybům trhu souvisejícím s dlouhodobým rizikovým
profilem specifických pozic úvěrové instituce. Data, jež zachycují
rozdělení výnosů, musí odrážet co nejdelší časový úsek, pro
nějž jsou data k dispozici a věrohodně odrážejí rizikový profil
specifických akciových expozic úvěrové instituce. Používaná data musí být
dostačující na to, aby poskytovala konzervativní, statisticky spolehlivé a
důkladné odhady ztráty, které nejsou založeny pouze na subjektivním nebo
expertním rozhodování. Úvěrové instituce musí příslušným orgánům
prokázat, že použitý šok zajišťuje konzervativní odhad potenciálních ztrát
pro příslušný dlouhodobý tržní nebo ekonomický cyklus. Úvěrová
instituce musí spojit empirickou analýzu dostupných dat s úpravami založenými
na řadě faktorů, aby tak získala přiměřeně
realistické a konzervativní výstupy modelu. Při vytváření modelů
rizikového potenciálu (value-at-risk, VaR) pro odhad potenciálních
čtvrtletních ztrát mohou úvěrové instituce použít čtvrtletní
data nebo převést data z kratšího období na čtvrtletní ekvivalent za
použití vhodné analytické metody podpořené empirickými důkazy a
rozvinutého a zdokumentovaného myšlenkového procesu a analýzy. Takovýto
přístup musí být používán konzervativně a konzistentně po celé
období. Je-li k dispozici jen omezený objem relevantních dat, musí úvěrová
instituce počítat s příslušnou rezervou; b) používané
modely musí být schopny odpovídajícím způsobem zachytit všechna významná
rizika zahrnutá ve výnosech akcií, včetně obecného tržního rizika a
specifického rizika akciového portfolia úvěrové instituce. Interní modely
musí adekvátně vysvětlovat cenové změny v průběhu
času, zachycovat rozsah a změny ve složení potenciálních koncentrací
a musí být stabilní vůči nepříznivému tržnímu prostředí.
Soubor rizikových expozic, z něhož pochází vzorek dat použitý k
vypracování odhadů, se musí shodovat se soubory akciových expozic
úvěrové instituce nebo s nimi být aspoň srovnatelný; c) interní model
musí být vhodný pro rizikový profil a složitost akciového portfolia
úvěrové instituce. Vlastní-li úvěrová instituce významné podíly,
jejichž hodnoty jsou ze své podstaty vysoce nelineární, musí být interní modely
navrženy tak, aby přiměřeně zachycovaly rizika spojená s
takovými nástroji; d) přiřazování
jednotlivých pozic k odhadům, tržním indexům a rizikovým
faktorům musí být přesvědčivé, intuitivní a
koncepčně správné; e) úvěrové
instituce musí pomocí empirických analýz prokázat vhodnost rizikových
faktorů, včetně jejich schopnosti odrážet obecné i specifické
riziko; f) odhady
volatility výnosu u akciových expozic musí zahrnovat relevantní a dostupná
data, informace a metody. Používají se jak interní data podrobená nezávislému
hodnocení, tak data z externích zdrojů (včetně sdílených dat); g) úvěrové
instituce musí mít k dispozici přísný a komplexní program stresového
testování.
4.2.
Proces a kontroly
řízení rizika
115.
S ohledem na vývoj a
použití interních modelů pro účely kapitálových požadavků, musí
úvěrové instituce zavést zásady, postupy a kontroly, aby zajistily
celistvost modelu a modelovacího procesu. Tyto zásady, postupy a kontroly musí
zahrnovat: a) plnou integraci
interního modelu do celkových informačních systémů pro vedení dané
úvěrové instituce a do řízení akciového bankovního portfolia. Interní
modely musí být plně integrovány do infrastruktury řízení rizik
úvěrové instituce, jsou-li užívány zejména pro měření a hodnocení
výkonnosti akciového portfolia (včetně rizikově upravené
výkonnosti), přiřazování ekonomického kapitálu k akciovým expozicím a
hodnocení celkové kapitálové přiměřenosti a procesu řízení
investic; b) zavedené
systémy řízení, postupy a kontrolní funkce, aby se zajistil pravidelný a
nezávislý přezkum všech prvků interního procesu modelování,
včetně schvalování revizí modelu, prověřování vstupů
modelu a přezkum výsledků modelu, jako například přímé
ověření výpočtů rizika. Tyto přezkumy musí hodnotit
přesnost, úplnost a vhodnost vstupů modelu a musí vést jak k nalezení
a omezení potenciálních chyb spojených se známými slabinami modelu, tak i k
odhalení slabin neznámých. Tyto přezkumy může provádět nezávislý
interní útvar nebo nezávislá externí třetí strana; c) odpovídající
systémy a postupy pro sledování investičních limitů a rizikových
expozic u akcií; d) útvary
odpovědné za tvorbu a použití modelu musí být provozně nezávislé na
útvarech odpovědných za řízení jednotlivých investic; e) strany
odpovědné za některou část procesu modelování musí mít
odpovídající kvalifikaci. Vedení musí útvaru odpovědnému za modelování
přidělit dostatečně schopné a kvalifikované
zaměstnance.
4.3.
Validace a dokumentace
116.
Úvěrové instituce
musí mít důkladný systém pro validaci přesnosti a konzistentnosti
interních modelů a procesů modelování. Veškeré podstatné prvky
interních modelů, procesů modelování a validace musí být
zdokumentovány. 117.
Úvěrové instituce
musí interní proces validace používat k hodnocení výkonnosti svých interních
modelů a procesů konzistentním a věrohodným způsobem. 118.
Metody a data pro
kvantitativní validaci se musí po celé období používat konzistentně.
Změny v datech (týkající se jak zdrojů dat, tak období) a metodách
odhadování a validace musí být zdokumentovány. 119.
Úvěrové instituce
musí pravidelně porovnávat skutečné výnosy akcií (vypočtené za
použití realizovaných a nerealizovaných zisků a ztrát) s modelovanými
odhady. Tato srovnání musí vycházet z historických dat, která pokrývají
časový úsek maximální možné délky. Úvěrová instituce musí
zdokumentovat metody a data užívaná pro tato srovnání. Tato analýza a
dokumentace musí být aktualizována minimálně jednou ročně. 120.
Úvěrové instituce
musí využívat další kvantitativní validační nástroje a srovnání s
externími zdroji dat. Analýza musí být založena na datech, která odpovídají
portfoliu, jsou pravidelně aktualizována a pokrývají odpovídající období
sledování. Vnitřní hodnocení výkonnosti modelů prováděné
úvěrovými institucemi musí být založeno na časovém úseku maximální
možné délky. 121.
Úvěrové instituce
musí mít řádné vnitřní standardy pro případy, kdy srovnání
skutečných výnosů akcií s odhady modelů zpochybňuje
platnost odhadů nebo modelů. Tyto standardy musí brát v úvahu
ekonomické cykly a podobnou systematickou proměnlivost ve výnosech akcií.
Veškeré úpravy interních modelů provedené na základě revizí
modelů musí být zdokumentovány a musí být konzistentní se standardy pro
revizi modelů dané úvěrové instituce. 122.
Interní model a proces
modelování musí být zdokumentován, a to včetně povinností stran
účastnících se modelování a procesů schvalování a přezkumu
modelů.
5.
Správa a řízení
společnosti a dohled
5.1.
Správa a řízení
společnosti
123.
Všechny podstatné aspekty
ratingových procesů a procesů odhadu musí být schváleny
představenstvem úvěrové instituce nebo jím jmenovaným výborem a
vrcholovým vedením instituce. Tyto strany musí obecně rozumět
ratingovým systémům dané úvěrové instituce a dobře chápat
související zprávy pro vedení. 124.
Vrcholové vedení musí
upozornit představenstvo nebo jím jmenovaný výbor na významné změny
nebo výjimky v zavedených zásadách, které podstatným způsobem ovlivní
fungování ratingových systémů úvěrové instituce. 125.
Vrcholové vedení musí
dobře rozumět koncepci a fungování ratingových systémů.
Vrcholové vedení musí trvale zajišťovat řádné fungování ratingových
systémů. Útvary řízení úvěrového rizika musí pravidelně
informovat vrcholové vedení o fungování ratingového procesu, oblastech
vyžadujících zlepšení a krocích směřujících k nápravě dříve
zjištěných nedostatků. 126.
Analýza profilu
úvěrového rizika dané úvěrové instituce založená na interních
ratinzích musí být důležitou součástí zpráv pro vrcholové vedení.
Zprávy musí obsahovat alespoň rizikové profily jednotlivých
stupňů, přechody mezi stupni, odhad příslušných parametrů
pro jednotlivé stupně a srovnání skutečných podílů selhání a
vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů s očekáváními a
výsledky stresových testů. Četnost zpráv závisí na významu a typu
informací a na postavení příjemce v organizační struktuře.
5.2.
Řízení
úvěrového rizika
127.
Útvar řízení
úvěrového rizika musí být nezávislý na pracovnících a členech vedení
odpovědných za vznik a obnovu expozic a musí se zodpovídat přímo
vrcholovému vedení. Útvar musí být odpovědný za koncepci nebo výběr,
provádění, dohled a fungování ratingových systémů. Musí pravidelně
vydávat a analyzovat zprávy o výstupech ratingových systémů. 128.
Útvar řízení
úvěrového rizika je odpovědný za: a) testování a
sledování ratingových stupňů a seskupení; b) vydávání a
analyzování souhrnných zpráv o ratingových systémech úvěrové instituce; c) provádění
postupů sloužících k ověření, zda definice stupňů a
seskupení jsou konzistentně používány všemi odděleními a pro všechny
zeměpisné oblasti; d) přehodnocování
a zaznamenávání jakýchkoliv změn v ratingovém procesu, včetně
důvodů, které k těmto změnám vedly; e) přehodnocování
ratingových kritérií za účelem zjištění, zda zůstávají vhodné
pro předpověď rizika. Změny v ratingovém procesu,
kritériích nebo jednotlivých ratingových parametrech musí být zdokumentovány a
uchovány; f) aktivní
účast na tvorbě či výběru, zavádění a validaci
modelů používaných v ratingovém procesu; g) dohled nad
modely používanými v ratingovém procesu; h) průběžná
kontrola a upravování modelů používaných v ratingovém procesu. 129.
Odchylně od odstavce
128 mohou úvěrové instituce, které používají sdílená data v souladu s
odstavci 57 a 58, zadat externím subjektům následující úkoly: a) zpracování
informací týkajících se testování a sledování ratingových stupňů a
seskupení; b) vydávání
souhrnných zpráv o ratingových systémech úvěrové instituce; c) zpracování
informací týkajících se přehodnocování ratingových kritérií za účelem
zjištění, zda zůstávají vhodné pro předpověď rizika; d) zdokumentování
změn ratingového procesu, kritérií či jednotlivých ratingových
parametrů; e) zpracování
informací týkajících se průběžné kontroly a upravování modelů
používaných v ratingovém procesu. Úvěrové instituce,
které tohoto odstavce využijí, musí zajistit, aby příslušné orgány
měly přístup ke všem relevantním informacím od třetí strany,
které jsou nezbytné ke kontrole splnění minimálních požadavků, a aby
mohly příslušné orgány provádět kontroly na místě ve stejném
rozsahu jako v úvěrové instituci.
5.3.
Vnitřní audit
130.
Vnitřní audit musí
alespoň jednou ročně zkontrolovat ratingové systémy úvěrové
instituce a její fungování, včetně provádění úvěrových
obchodů a odhadů PD, LGD, EL a konverzních faktorů. Kontrola se
musí týkat i dodržování všech příslušných minimálních požadavků. PŘÍLOHA
VIII - Snižování úvěrového rizika
Část 1 - Uznatelnost 1.
Tato část stanoví
uznatelné formy snižování úvěrového rizika pro účely článku 92. 2.
Pro účely této
přílohy: „Zajištěnou
úvěrovou transakcí“ se rozumí jakákoliv transakce, na jejímž základě
vzniká expozice, jejíž riziko je sníženo prostřednictvím kolaterálu, aniž
by měla úvěrová instituce právo přijímat její časté
dozajišťování. „Transakcí na
kapitálovém trhu“ se rozumí jakákoliv transakce, na jejímž základě vzniká
expozice, jejíž riziko je sníženo prostřednictvím kolaterálu s tím, že
úvěrová instituce má právo přijímat její časté
dozajišťování.
1.
Majetkové zajištění
úvěrového rizika
1.1.
Rozvahové započtení
3.
Lze uznat rozvahové
započtení vzájemných pohledávek mezi úvěrovou institucí a její
protistranou. 4.
Aniž je dotčen
odstavec 5, lze uznat pouze vzájemné hotovostní vyrovnání mezi úvěrovou
institucí a protistranou. Hodnotu rizikově vážených expozic, a
případně výši očekávaných ztrát, lze na základě dohody o
rozvahovém započtení pozměnit pouze u úvěrů a vkladů
úvěrové instituce poskytující úvěr.
1.2.
Rámcové dohody o
započtení (master netting agreements) týkající se repo obchodů anebo
půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit
anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu
5.
V případě
úvěrových institucí používajících komplexní metodu finančního
kolaterálu podle části 3 této přílohy lze uznat dopady dvoustranných
smluv o započtení uzavřených s protistranou a týkajících se repo
obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů
nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu. Aniž by byla
dotčena příloha II směrnice [93/6/EHS], musí získaný kolaterál a
cenné papíry nebo komodity vypůjčené v rámci takovýchto dohod
splňovat požadavky ohledně uznatelnosti kolaterálu uvedené v
odstavcích 7 až 11.
1.3.
Kolaterál
6.
Pokud použitá technika
snižování úvěrového rizika vychází z práva úvěrové instituce na
realizaci nebo ponechání si aktiv, závisí uznatelnost na tom, zda je hodnota
rizikově vážených expozic, a případně výše očekávané
ztráty, počítána podle článků 78 až 83 nebo podle
článků 84 až 89. Uznatelnost dále závisí na tom, zda je podle
části 3 použita jednoduchá metoda finančního kolaterálu nebo
komplexní metoda finančního kolaterálu. V případě repo
obchodů a půjček či výpůjček cenných papírů
nebo komodit závisí uznatelnost také na tom, zda je transakce zařazena do
bankovního portfolia nebo do obchodního portfolia.
1.3.1.
Uznatelnost podle všech
přístupů a metod
7.
V rámci všech
přístupů a metod lze uznat jako kolaterál následující finanční
položky: a) hotovost nebo
hotovostní nástroje v držení úvěrové instituce poskytující úvěr; b) dluhové cenné
papíry vydané centrálními vládami nebo centrálními bankami, pokud tyto cenné
papíry mají externí rating vypracovaný ratingovou agenturou nebo exportní
úvěrovou agenturou uznanou pro účely článků 78 až 83 a
tomuto ratingu byl příslušným orgánem přiřazen stupeň
externího ratingu 4 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah
expozic vůči centrálním vládám a centrálním bankám podle
článků 78 až 83; c) dluhové cenné
papíry vydané institucemi, pokud tyto cenné papíry mají externí rating
vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a tomuto ratingu byl příslušným
orgánem přiřazen stupeň externího ratingu 3 nebo vyšší podle
pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči úvěrovým
institucím podle článků 78 až 83; d) dluhové cenné
papíry vydané jinými subjekty, pokud tyto cenné papíry mají externí rating
vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a tomuto ratingu byl příslušným
orgánem přiřazen stupeň externího ratingu 3 nebo vyšší podle
pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům
podle článků 78 až 83; e) dluhové cenné
papíry s krátkodobým externím ratingem vypracovaným uznanou ratingovou
agenturou, pokud byl tomuto ratingu příslušným orgánem přiřazen
stupeň externího ratingu 3 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení
rizikových vah krátkodobých expozic podle článků 78 až 83; f) akcie nebo
konvertibilní dluhopisy zahrnované do hlavního indexu; g) zlato. Pro účely
pododstavce b) se do položky „dluhové cenné papíry vydané centrálními vládami
nebo centrálními bankami“ zahrnují: i) dluhové cenné
papíry vydané regionální nebo místní správou, pokud se s expozicemi
vůči této správě podle přílohy VI zachází jako s expozicemi
vůči centrální vládě, na jejímž území sídlí; ii) dluhové cenné
papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami, kterým je přidělena
riziková váha 0 % podle článků 78 až 83; iii) dluhové cenné
papíry vydané mezinárodními organizacemi, kterým je přidělena
riziková váha 0 % podle článků 78 až 83. Pro účely
pododstavce c) se do položky „dluhové cenné papíry vydané institucemi“
zahrnují: i) dluhové cenné
papíry vydané regionální nebo místní správou, pokud se s expozicemi
vůči této správě nezachází jako s expozicemi vůči
centrální vládě, na jejímž území sídlí podle článků 78 až 83; ii) dluhové cenné
papíry vydané subjekty veřejného sektoru, pokud se s expozicemi
vůči těmto subjektům zachází jako s expozicemi
vůči úvěrovým institucím podle článků 78 až 83; iii) dluhové cenné
papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami jinými než těmi, kterým je
přidělena riziková váha 0 %. 8.
Dluhové cenné papíry,
které jsou vydané institucemi a které nemají externí rating vypracovaný uznanou
ratingovou agenturou, mohou být uznány, splňují-li následující kritéria: a) jsou
registrovány na uznané burze; b) jsou
přednostním dluhem; c) všechny ostatní
emise vydávající instituce s ratingem, jež mají stejnou úroveň
(seniority), mají externí rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a
tomuto ratingu byl příslušnými orgány přiřazen stupeň
externího ratingu 3 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení rizikové váhy
expozic vůči institucím nebo krátkodobých expozic podle
článků 78 až 83; d) úvěrová
instituce poskytující úvěr nemá k dispozici žádné informace, podle nichž
by emise měla obdržet externí rating nižší, než je uvedeno v písmeně
c); e) úvěrová
instituce je schopna příslušným orgánům prokázat, že tržní likvidita
daného nástroje je pro tyto účely dostatečná. 9.
Podíly v podnicích
kolektivního investování lze uznat jako kolaterál, jsou-li splněny
následující podmínky: a) jsou denně
kótovány na veřejném trhu; b) investování
podniků kolektivního investování je omezeno na nástroje, které jsou
uznatelné podle odstavců 7 a 8. Použití (nebo
potenciální použití) derivátových nástrojů podnikem kolektivního
investování k zajištění povolených investic není překážkou pro uznání
podílů v takovém podniku. 10.
V souvislosti s písm. b)
až e) odst. 7 v případě, že má cenný papír dva externí ratingy
vypracované uznanými ratingovými agenturami, použije se méně příznivý
z obou ratingů. V případech, kdy má cenný papír více než dva externí
ratingy vypracované uznanými ratingovými agenturami, použijí se dva
nejpříznivější z nich. Pokud se tyto dva nejpříznivější
ratingy liší, použije se ten, který je méně příznivý.
1.3.2.
Další možnosti uznání
podle komplexní metody finančního kolaterálu
11.
Pokud úvěrová
instituce používá komplexní metodu finančního kolaterálu podle části
3, lze kromě kolaterálu uvedeného v odstavcích 7 až 10 uznat jako
kolaterál i následující finanční položky: a) akcie nebo
konvertibilní dluhopisy nezahrnuté do hlavního indexu, ale obchodované na uznané
burze; b) podíly v
podnicích kolektivního investování, jsou-li splněny následující podmínky: i) jsou denně
kótovány na veřejném trhu a ii) investování
podniků kolektivního investování je omezeno na nástroje, které jsou
uznatelné podle odstavců 7 a 8 a na položky uvedené v bodě a) tohoto
odstavce. Použití (nebo
potenciální použití) derivátových nástrojů podnikem kolektivního
investování k zajištění povolených investic není překážkou pro uznání
podílů v takovém podniku.
1.3.3.
Další možnosti uznání pro
výpočty podle článků 84 až 89
12.
Pokud úvěrová
instituce postupuje při výpočtu hodnoty rizikově vážených
expozic a výše očekávaných ztrát podle metody uvedené v článcích 84
až 89, lze kromě kolaterálu uvedeného výše použít i ustanovení
odstavců 13 až 22: a) Kolaterál ve
formě nemovitosti 13.
Obytné nemovitosti, které
obývá nebo bude obývat, nebo které pronajímá nebo bude pronajímat majitel, a
obchodní nemovitosti, tj. kanceláře nebo jiné podnikatelské prostory, lze
uznat jako kolaterál, pokud jsou splněny následující podmínky: a) hodnota
nemovitosti výrazně nezávisí na úvěrové kvalitě dlužníka. Tento
požadavek nemá za cíl předem vyloučit situace, kdy čistě
makroekonomické faktory ovlivní hodnotu nemovitosti i plnění ze strany
dlužníka; b) riziko dlužníka
výrazně nezávisí na výnosech z dané nemovitosti či projektu, ale
spíše na základní schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů.
Splacení dluhu tak výrazně nezávisí na jakémkoliv peněžním toku
vytvořeném danou nemovitostí, která slouží jako kolaterál. 14.
Úvěrové instituce
mohou jako kolaterál ve formě obytné nemovitosti uznat také účasti ve
finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s
finským zákonem o společnostech zajišťujících výstavbu z roku 1991
nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy, pokud se jedná o obytné
nemovitosti, které obývá nebo bude obývat, nebo které pronajímá nebo bude
pronajímat majitel, pokud jsou splněny výše uvedené podmínky. 15.
Příslušné orgány
mohou rovněž svým úvěrovým institucím povolit, aby jako kolaterál ve
formě obchodní nemovitosti uznávaly účasti ve finských
společnostech zajišťujících výstavbu v souladu s finským zákonem o
společnostech zajišťujících výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími
pozdějšími předpisy, pokud jsou splněny výše uvedené podmínky. 16.
Příslušné orgány
mohou v případě svých úvěrových institucí prominout splnění
požadavku uvedeného v písm. b) odst. 13 týkajícího se expozic zajištěných
obytnými nemovitostmi nacházejícími se na území daného členského státu,
pokud mají příslušné orgány důkaz o tom, že se jedná o rozvinutý a
zavedený trh se ztrátovostí, která je natolik nízká, že takový postup
opravňuje. Tato skutečnost nebrání příslušným orgánům
některého z členských států, které tuto možnost nevyužijí, aby
jako kolaterál uznaly obytnou nemovitost uznanou v jiném členském
státě výše popsaným postupem. Pokud členské státy výše popsané
možnosti využijí, musí tuto skutečnost zveřejnit. 17.
Příslušné orgány
členských států mohou v případě svých úvěrových
institucí prominout splnění požadavku uvedeného v písm. b) odst. 13 týkajícího
se obchodních nemovitostí nacházejících se na území daného členského
státu, pokud mají příslušné orgány důkaz o tom, že se jedná o
rozvinutý a zavedený trh a že ztrátovost úvěrů zajištěných
obchodními nemovitostmi splňuje následující podmínky: a) 50 % tržní
hodnoty (nebo případně 60 % hypotekární hodnoty, pokud je tato
hodnota stanovena a je nižší) nepřekračuje v kterémkoliv roce
0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodní nemovitostí; b) celkové ztráty
z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi
nepřekračují v kterémkoliv roce 0,5 % nesplacených
úvěrů. 18.
Pokud některá z
těchto podmínek není v daném roce splněna, nelze tento postup použít,
dokud nejsou tyto podmínky opět splněny v následujícím roce. 19.
Příslušné orgány
některého z členských států, které tuto možnost podle odstavce
17 nevyužijí, mohou jako kolaterál uznat obchodní nemovitost uznanou v jiném
členském státě výše popsaným postupem. b) Pohledávky 20.
Příslušné orgány
mohou uznat jako kolaterál pohledávku spojenou s obchodní transakcí nebo s transakcemi
s původní splatností maximálně jeden rok nebo kratší. Uznatelné
pohledávky nezahrnují pohledávky spojené se sekuritizací, subparticipací nebo s
úvěrovými deriváty, nebo pohledávky vůči ekonomicky spjatým
osobám. c) Ostatní hmotný
kolaterál 21.
Příslušné orgány
mohou jako kolaterál uznat jiné druhy hmotného kolaterálu než ty, které jsou
uvedeny v odstavcích 13 až 19, jsou-li splněny následují podmínky: a) existují
likvidní trhy pro rychlé a ekonomicky efektivní nakládání s kolaterálem a b) existují zavedené,
veřejně dostupné tržní ceny daného kolaterálu. Úvěrová instituce
musí být schopna doložit, že neexistují důkazy, které by naznačovaly,
že čistá cena získaná v případě realizace kolaterálu by se
významně odlišovala od těchto tržních cen. d) Leasing 22.
Pokud jsou splněna
ustanovení v části 3 odst. 73 a požadavky uvedené v části 2 odst. 11,
zachází se s expozicemi, které vznikly na základě pronájmu nemovitosti
úvěrovou institucí třetí straně, stejně jako s úvěry
zajištěnými stejným druhem nemovitosti jako je pronajímaná nemovitost.
1.4.
Ostatní majetkové
zajištění úvěrového rizika
1.4.1.
Hotovost nebo hotovostní
nástroje v držení třetí strany, která je institucí
23.
Hotovost nebo hotovostní
nástroje v držení třetí strany, která je institucí, jestliže tato hotovost
nebo hotovostní nástroje nejsou ve správě třetí strany a jsou
zastavené ve prospěch úvěrové instituce poskytující úvěr, lze
uznat jako zajištění úvěrového rizika.
1.4.2.
Životní pojistky
zastavené ve prospěch úvěrové instituce poskytující úvěr
24.
Životní pojistky zastavené
ve prospěch úvěrové instituce poskytující úvěr lze uznat jako
zajištění úvěrového rizika.
1.4.3.
Nástroje vydané
třetí stranou, která je institucí, s povinností odkupu na požádání
25.
Nástroje vydané
třetí stranou, která je institucí, jež tato instituce na požádání odkoupí,
lze uznat jako zajištění úvěrového rizika.
2.
Zajištění
úvěrového rizika třetí stranou
2.1.
Uznatelnost
poskytovatelů zajištění podle všech přístupů
26.
Jako poskytovatelé
zajištění třetí stranou mohou být uznány následující strany: a) centrální vlády
a centrální banky; b) regionální nebo
místní správa; c) mezinárodní
rozvojové banky; d) mezinárodní
organizace, pokud expozice vůči nim obdrží rizikovou váhu 0 % podle
článků 78 až 83; e) subjekty
veřejného sektoru, pokud s pohledávkami vůči nim zachází příslušné
orgány jako s pohledávkami vůči institucím podle článků 78
až 83; f) instituce; g) další podniky,
včetně mateřských, dceřiných a přidružených
podniků úvěrové instituce, které i) mají externí
rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a tomuto ratingu byl
příslušnými orgány přiřazen stupeň externího ratingu 2 nebo
vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči
podnikům podle článku 78 až 83; ii) (jedná-li se o
úvěrové instituce, které postupují při výpočtu hodnoty
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát podle článku
84 až 89), nemají externí rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a
podle interního ratingu je jejich pravděpodobnost selhání stejná jako u
externích ratingů vypracovaných ratingovými agenturami, jimž byl
příslušnými orgány přiřazen stupeň externího ratingu 2 nebo
vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči
podnikům podle článků 78 až 83. 27.
Pokud je hodnota
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát vypočítávána podle
článků 84 až 89, může být ručitel uznán jako
způsobilý, jen pokud je interně ohodnocen úvěrovou institucí v
souladu s ustanoveními přílohy VII části 4. 28.
Odchylně od odstavce
26 mohou členské státy uznat jako poskytovatele zajištění třetí
stranou také jiné finanční instituce povolené příslušnými orgány,
které nad nimi vykonávají dohled a jsou odpovědné za povolování
úvěrových institucí a dohled nad nimi, pokud jsou v případě
těchto finančních institucí uplatňována stejná obezřetnostní
pravidla jako v případě úvěrových institucí.
3.
Druhy úvěrových
derivátů
29.
Lze uznat následující
druhy úvěrových derivátů a nástrojů, které mohou být z
těchto úvěrových derivátů složeny, nebo nástrojů s obdobnou
ekonomickou podstatou: a) swapy
úvěrového selhání (credit default swaps); b) swapy veškerých
výnosů (total return swaps); c) úvěrové
dluhopisy do výše, v jaké jsou podloženy hotovostí. 30.
Zajištění
úvěrového rizika nelze uznat v případě, kdy úvěrová
instituce toto zajištění koupí prostřednictvím swapu veškerých
výnosů a čisté platby obdržené ze swapu eviduje jako čistý
příjem, avšak v evidenci toto nezohledňuje při snížení hodnoty
zajištěných aktiv (např. snížením reálné hodnoty nebo tvorbou
opravných položek).
3.1.
Interní zajišťovací
operace
31.
Pokud úvěrová
instituce provádí interní zajišťovací operace s použitím úvěrového
derivátu, tj. zajišťuje úvěrové riziko expozice v bankovním portfoliu
úvěrovým derivátem účtovaným v obchodním portfoliu, pak pokud má být
toto zajištění uznáno pro účely této přílohy, musí být
úvěrové riziko převedené do obchodního portfolia převedeno na
třetí stranu nebo strany. Za těchto okolností, a pokud takový
převod splňuje požadavky pro uznání snižování úvěrového rizika
stanovené v této příloze, použijí se pravidla pro výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát pro případ
zajištění úvěrového rizika třetí stranou tak, jak byla stanovena
v části 3 až 6. Část 2 -
Minimální požadavky 1.
Úvěrová instituce
musí přesvědčit příslušné orgány, že zavedla
přiměřené postupy pro řízení rizik, aby byla schopna
zvládat rizika, jimž může být vystavena v důsledku uplatňování
postupů pro snižování úvěrového rizika. 2.
Bez ohledu na existenci
snižování úvěrového rizika, které se bere v úvahu pro účely
výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic a popř. výpočtu
výše očekávaných ztrát, musí úvěrové instituce nadále provádět
plné hodnocení úvěrového rizika podkladové expozice a musí být schopny
prokázat příslušným orgánům, že tento požadavek splňují. V
případě repo obchodů anebo půjček či
výpůjček cenných papírů nebo komodit bude za podkladovou
expozici, pouze pro účely tohoto odstavce, považována čistá hodnota
expozice.
1.
Majetkové zajištění
úvěrového rizika
1.1.
Rozvahové započtení
(jiné než rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů,
půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit
anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu)
3.
Aby mohly být dohody o
rozvahovém započtení – jiné než rámcové dohody o započtení týkající
se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných
papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu – uznány
pro účely článků 90 až 93, musí být splněny následující
podmínky: a) musí mít dobrý
právní základ a musí být právně vymahatelné podle příslušného
právního řádu, a to i v případě platební neschopnosti nebo
konkursu protistrany; b) úvěrová instituce
musí být schopna kdykoli určit aktiva a závazky, které jsou
předmětem dohody o započtení; c) úvěrová
instituce musí sledovat a kontrolovat rizika spojená s ukončením
zajištění úvěrového rizika; d) úvěrová
instituce musí sledovat a kontrolovat příslušné expozice na základě
čisté hodnoty.
1.2.
Rámcové dohody o
započtení týkající se repo obchodů anebo půjček či
výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí
na kapitálovém trhu
4.
Aby mohly být rámcové
dohody o započtení týkající se repo obchodů, půjček či
výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí
na kapitálovém trhu uznány pro účely článků 90 až 93, musí: a) mít dobrý
právní základ a musí být právně vymahatelné podle příslušného
právního řádu, a to i v případě konkursu nebo platební
neschopnosti protistrany; b) dávat
protistraně, která není v selhání, právo ukončit a uzavřít
včas všechny transakce, na které se vztahuje tato dohoda, v
případě selhání druhou protistranou, a to i v případě
konkursu nebo platební neschopnosti této protistrany; c) umožnit
započtení zisků a ztrát z transakcí uzavřených podle této
rámcové dohody tak, aby byla stanovena jen jediná čistá částka,
kterou dluží jedna protistrana druhé. 5.
Kromě výše uvedeného
musí být splněny i minimální požadavky pro uznání finančního
kolaterálu podle komplexní metody finančního kolaterálu stanovené v
odstavci 6.
1.3.
Finanční kolaterál
1.3.1.
Minimální požadavky pro
uznání finančního kolaterálu podle všech přístupů a metod
6.
Pro uznání
finančního kolaterálu a zlata musí být splněny následující podmínky: a) Nízká korelace Mezi úvěrovou
kvalitou dlužníka a hodnotou kolaterálu nesmí být významná pozitivní korelace. Nelze uznat cenné papíry
vydané dlužníkem nebo členem ekonomicky spjaté skupiny osob. b) Právní jistota Úvěrové instituce
musí splnit všechny smluvní a zákonné požadavky ohledně vymahatelnosti
smluv o kolaterálu podle právního řádu, kterému daný kolaterál podléhá, a
uskutečnit všechny kroky nezbytné k tomu, aby byla tato vymahatelnost
zajištěna. Úvěrové instituce
musí provést dostatečnou právní analýzu, jež potvrdí vymahatelnost smluv o
kolaterálu ve všech relevantních právních řádech. Dle potřeby musí
takovou právní analýzu opakovat, aby byla trvale zajištěna vymahatelnost. c) Provozní
požadavky Smlouvy o kolaterálu
musí být řádně zdokumentovány a musí obsahovat jasný a důkladný
postup pro včasnou realizaci kolaterálu. Úvěrové instituce
musí mít k dispozici důkladné procedury a postupy pro řízení rizik
spojených s využitím kolaterálu – včetně rizik spojených se ztrátou
nebo snížením zajištění úvěrového rizika, rizik nesprávného
ocenění, rizik spojených s ukončením zajištění úvěrového
rizika, rizika koncentrace vyplývajícího z využití kolaterálu a vazby na
celkový rizikový profil úvěrové instituce. Úvěrová instituce
musí mít zdokumentovány zásady a postupy týkající se přijímaných
druhů a výše kolaterálu. Úvěrové instituce
musí počítat tržní hodnotu kolaterálu a odpovídajícím způsobem ji
přeceňovat minimálně jednou za 6 měsíců a dále vždy,
když mají důvod se domnívat, že došlo k významnému poklesu tržní hodnoty
kolaterálu. V případech, kdy je
kolaterál v držení třetí strany, musí úvěrové instituce podniknout
přiměřené kroky, aby zajistily, že tato třetí strana bude
kolaterál držet odděleně od svých vlastních aktiv.
1.3.2.
Dodatečné minimální
požadavky pro uznání finančního kolaterálu podle jednoduché metody
finančního kolaterálu
7.
Kromě požadavků
uvedených v odstavci 6 výše musí být pro účely uznání finančního
kolaterálu podle jednoduché metody finančního kolaterálu zbytková
splatnost zajištění přinejmenším tak dlouhá jako zbytková splatnost
expozice.
1.4.
Minimální požadavky pro
uznání kolaterálu ve formě nemovitosti
8.
Pro uznání kolaterálu ve
formě nemovitosti musí být splněny následující podmínky: a) Právní jistota Hypotéka nebo zástava
musí být právně vymahatelná podle všech relevantních právních
řádů a musí být řádně a včas zapsána. Smlouva musí
splňovat podmínky pro úplné zadržovací právo (tj. musí být splněny
veškeré právní požadavky pro vznik zástavního práva). Smlouva o zajištění
a s ní související právní postupy musí úvěrové instituci umožňovat,
aby hodnotu zajištění realizovala v přiměřené
lhůtě. b) Sledování
hodnoty nemovitosti Hodnota nemovitosti musí
být pravidelně sledována, přinejmenším jednou ročně. V
případě, že na trhu dochází k výrazným změnám podmínek, musí být
toto sledování prováděno častěji. Pro sledování hodnoty
nemovitosti a identifikaci nemovitosti, u níž je nutné přecenění,
mohou být využívány statistické metody. Pokud se lze domnívat, že hodnota
nemovitosti mohla v porovnání se všeobecnými tržními cenami významně
poklesnout, musí být nemovitost oceněna nezávislým znalcem. U
půjček, které přesahují 3 milióny eur nebo 5 % kapitálu
úvěrové instituce, musí nezávislý znalec nemovitost přecenit
nejméně jednou za tři roky. „Nezávislým znalcem“ se
rozumí osoba, která má potřebnou kvalifikaci, schopnosti a zkušenosti, aby
mohla provést ocenění, a která je nezávislá na procesu rozhodování o
poskytnutí úvěru. c) Dokumentace Úvěrová instituce
musí jasně zdokumentovat druhy obytných a obchodních nemovitostí, které
přijímá jako zajištění, a své zásady pro poskytování úvěrů. d) Pojištění Úvěrová instituce
musí mít postupy sloužící ke sledování toho, zda je nemovitost přijatá
jako zajištění řádně pojištěna proti škodám.
1.5.
Minimální požadavky pro
uznání kolaterálu ve formě pohledávek
9.
Pro uznání pohledávek
musí být splněny následující podmínky: a) Právní jistota i) Právní
mechanismus, na jehož základě je tento kolaterál poskytnut, musí být
důkladně propracován, musí být účinný a musí zajišťovat nepopiratelné
právo věřitele k výnosům; ii) úvěrové
instituce musí podniknout všechny kroky nezbytné ke splnění místních
požadavků ohledně vymahatelnosti svých nároků z tohoto
zajištění. Musí být vytvořen rámec umožňující, aby
věřitel měl prvořadý nárok na tento kolaterál, s výhradou
možnosti, že daný členský stát povolí, aby takové pohledávky byly
podřízeny pohledávkám přednostních věřitelů uvedeným v
právních nebo prováděcích předpisech; iii) úvěrové
instituce musí provést dostatečnou právní analýzu, jež potvrdí
vymahatelnost smluv o kolaterálu ve všech relevantních právních řádech; iv) smlouvy o
kolaterálu musí být řádně zdokumentovány a musí obsahovat jasný a
důkladný postup pro včasnou realizaci kolaterálu. Postupy
uplatňované úvěrovou institucí musí zajišťovat dodržování všech
právních podmínek nutných pro prohlášení selhání u klienta a včasnou
realizaci kolaterálu. V případě finančních potíží dlužníka nebo
selhání z jeho strany musí být úvěrová instituce ze zákona oprávněna
prodat nebo postoupit pohledávky třetím stranám bez souhlasu dlužníků
z těchto pohledávek. b) Řízení
rizik i) Úvěrová
instituce musí mít řádné postupy pro stanovení úvěrového rizika
spojeného s pohledávkami. Takové postupy musí mimo jiné zahrnovat analýzy
dlužníkova podnikání a odvětví, ve kterém podniká, a druhů
zákazníků, se kterými obchoduje. V případě, že úvěrová
instituce používá dlužníkovo hodnocení úvěrového rizika jeho
zákazníků, musí ověřit jeho postupy úvěrování, aby se ujistila
o jejich spolehlivosti a důvěryhodnosti; ii) marže mezi
hodnotou expozice a hodnotou pohledávek musí odrážet všechny příslušné
faktory, včetně nákladů realizace, koncentrace uvnitř
seskupení pohledávek zastavených jedním dlužníkem a možného rizika koncentrace
v rámci celkových expozic úvěrové instituce mimo těch, které jsou
řízeny v rámci obecné metodiky úvěrové instituce. Úvěrová
instituce musí tyto pohledávky průběžně vhodným způsobem
sledovat. Musí být sledováno dodržování celkových limitů koncentrace v
úvěrové instituci. Kromě toho musí být pravidelně kontrolováno
dodržování úvěrových podmínek, omezení v souvislosti s ochranou životního
prostředí a jiných zákonných požadavků; iii) pohledávky
zastavené dlužníkem musí být diverzifikovány a nesmí být v přílišné
korelaci s dlužníkem. V případech výrazné pozitivní korelace musí být ve
stanovení marže pro celé seskupení kolaterálu zohledněna doprovodná rizika
vyplývající z této korelace; iv) pohledávky
vůči osobám spojeným s dlužníkem (včetně dceřiných
společností a zaměstnanců) nelze uznat jako faktory snižující
riziko; v) úvěrová
instituce musí mít zdokumentován postup inkasa pohledávek v případech
finančních těžkostí dlužníka. Odpovídající postupy inkasa musí být k
dispozici i v případech, kdy úvěrová instituce za běžných
okolností ponechává inkaso pohledávek na dlužníkovi.
1.6.
Minimální požadavky pro
uznání ostatního hmotného kolaterálu
10.
Pro uznání ostatního
hmotného kolaterálu musí být splněny následující podmínky: a) smlouva o
kolaterálu musí být právně vymahatelná ve všech relevantních právních
řádech a musí úvěrové instituci umožňovat, aby hodnotu
kolaterálu realizovala v přiměřené lhůtě; b) s jedinou
výjimkou povolených prioritních nároků uvedených v odst. 9 písm. a)
podbodě ii) jsou povolena pouze zástavní práva nebo břemena vázaná na
kolaterál v prvním pořadí. Úvěrová instituce tedy musí mít
přednostní právo před všemi ostatními věřiteli na
uspokojení z výnosů z realizovaného kolaterálu; c) hodnota
nemovitosti musí být pravidelně sledována, přinejmenším jednou
ročně. V případě, že na trhu dochází k výrazným změnám
podmínek, musí být toto sledování prováděno častěji; d) dohoda o
úvěru musí obsahovat podrobný popis kolaterálu a podrobné údaje o
způsobu a četnosti přeceňování; e) úvěrová
instituce ve svých interních úvěrových strategiích a postupech, které jsou
dostupné k prověření, zdokumentuje přijatelné druhy hmotného
kolaterálu a zásady a postupy týkající se stanovení přiměřené
hodnoty jednotlivých druhů hmotného kolaterálu ve vztahu k hodnotě
příslušné expozice; f) s ohledem na
strukturu transakcí musí úvěrová instituce ve své úvěrové politice
stanovit požadavky na kolaterál ve vztahu k hodnotě expozice, schopnosti
snadno kolaterál realizovat, schopnosti objektivně stanovit cenu nebo
tržní hodnotu, četnosti, s jakou je možno tuto hodnotu zjistit
(včetně odborných odhadů nebo ocenění), a volatility
hodnoty kolaterálu; g) jak prvotní
ocenění, tak následné přeceňování musí vzít plně v úvahu
jakékoli zhoršení kvality nebo zastarání kolaterálu. Zvláštní pozornost musí
být při oceňování a přeceňování věnována
účinkům zastarávání u kolaterálu citlivého na módnost a aktuálnost; h) úvěrová
instituce musí mít právo fyzické kontroly kolaterálu. Musí také mít strategie a
postupy, které výkon tohoto práva fyzické kontroly upravují; i) úvěrová
instituce musí mít postupy sloužící ke sledování toho, zda je nemovitost
přijatá jako zajištění řádně pojištěna proti škodám.
1.7.
Minimální požadavky pro
zacházení s expozicemi z leasingových operací jako se zajištěnými expozicemi
11.
Na expozice vzniklé v
souvislosti s leasingovými operacemi může být pohlíženo jako na expozice
zajištěné nemovitostí, jež je předmětem leasingu, pokud jsou
splněny následující podmínky: a) musí být
splněny podmínky stanovené v odstavcích 8 nebo 10 pro uznávání
nemovitosti, jež je předmětem leasingu, jako kolaterálu; b) pronajímatel
musí mít důkladné postupy pro řízení rizik s ohledem na umístění
předmětu leasingu, způsob jeho využití, jeho stáří a
plánovanou dobu používání; c) musí existovat
důkladně vypracovaný právní rámec, který pronajímateli zajišťuje
zákonné vlastnické právo k předmětu leasingu a potvrzuje jeho
schopnost včasného výkonu těchto práv vlastníka; d) rozdíl mezi
mírou znehodnocení předmětu leasingu a mírou amortizace leasingových
splátek nesmí být natolik velký, aby přesáhl účinek snižování
úvěrového rizika, který má mít předmět leasingu.
1.8.
Minimální požadavky pro
uznání ostatního majetkového zajištění úvěrového rizika
1.8.1.
Hotovost nebo hotovostní
nástroje v držení třetí strany, která je institucí
12.
Aby mohlo být se
zajištěním uvedeným v části 1 odst. 23 zacházeno v souladu s
částí 3 odst. 80, musí splňovat následující podmínky: a) pohledávka
dlužníka za třetí stranou, která je institucí, je veřejně
zastavena nebo postoupena na úvěrovou instituci poskytující úvěr; b) daná zástava
nebo postoupení musí být třetí straně oznámeno; c) v důsledku
tohoto oznámení může tato třetí strana provádět platby
výlučně ve prospěch úvěrové instituce poskytující úvěr
nebo jiných stran se souhlasem úvěrové instituce poskytující úvěr; d) zástava nebo
postoupení je bezpodmínečné a neodvolatelné.
1.8.2.
Životní pojistky
zastavené ve prospěch úvěrové instituce poskytující úvěr
13.
Aby mohly být uznány
životní pojistky zastavené úvěrové instituci poskytující úvěr, musí
být splněny následující podmínky: a) společnost
poskytující životní pojištění může být uznána jako poskytovatel
zajištění třetí stranou podle části 1 odst. 26; b) životní
pojistka je veřejně zastavena nebo postoupena na úvěrovou
instituci poskytující úvěr; c) společnost
poskytující životní pojištění je o této zástavě nebo postoupení
informována a v důsledku toho nesmí zrušit pojistnou smlouvu nebo vyplácet
částky podle této smlouvy bez souhlasu úvěrové instituce poskytující
úvěr; d) na pojistce
musí být uvedena částka odbytného, která představuje neredukovatelnou
částku; e) úvěrová
instituce poskytující úvěr musí mít právo v případě selhání
dlužníka zrušit pojistku a obdržet v přiměřené době
odbytné; f) úvěrová
instituce poskytující úvěr je informována o jakémkoli nezaplacení
pojistného majitelem pojistky; g) zajištění
úvěrového rizika musí být poskytnuto na celou dobu půjčky do
její splatnosti; h) zástava musí
být právně vymahatelná ve všech relevantních právních řádech.
2.
Zajištění
úvěrového rizika třetí stranou a úvěrové dluhopisy
2.1.
Společné požadavky
pro záruky a úvěrové deriváty
14.
S výhradou odstavce 16,
aby mohlo být uznáno zajištění úvěrového rizika odvozené od záruky
nebo úvěrového derivátu, musí být splněny následující podmínky: a) zajištění
úvěrového rizika musí být přímé; b) rozsah
zajištění úvěrového rizika musí být jasně definovaný a nesporný; c) smlouva o
zajištění úvěrového rizika nesmí obsahovat žádné ustanovení, jehož
splnění by bylo mimo přímou kontrolu věřitele a které: i) by
poskytovateli zajištění umožňovalo toto zajištění
jednostranně zrušit; ii) by zvyšovalo
skutečné náklady zajištění v případě zhoršení úvěrové
kvality zajištěné expozice; iii) by
umožňovalo poskytovateli zajištění zbavit se povinnosti platit
včas v případě, že původní dlužník nezaplatil jakoukoli
splatnou částku nebo iv) by
umožňovalo poskytovateli zajištění zkrátit dobu splatnosti tohoto
zajištění; d) zajištění
musí být právně vymahatelné ve všech relevantních právních řádech.
2.1.1.
Provozní požadavky
15.
Úvěrová instituce
musí svému orgánu dohledu prokázat, že má k dispozici systémy k řízení
možné koncentrace rizika vznikající v důsledku toho, že úvěrová
instituce využívá záruky nebo úvěrové deriváty. Úvěrová instituce
musí být schopna prokázat, jak je její strategie při využívání
úvěrových derivátů a záruk propojena s řízením jejího celkového
rizikového profilu.
2.2.
Protizáruky vystavené
státem a jinými subjekty veřejného sektoru
16.
Pokud je expozice
zajištěna zárukou, která je zase zajištěna protizárukou vystavenou
centrální vládou nebo centrální bankou, regionální nebo místní správou, s
pohledávkami vůči nimž se v souladu s články 78 až 83 zachází
jako s pohledávkami vůči státu, na jehož území sídlí, protizárukou
vystavenou mezinárodní rozvojovou bankou, které je podle článku 78 až 83
přidělena riziková váha 0 %, nebo protizárukou vystavenou subjektem
veřejného sektoru, s pohledávkami vůči němuž se zachází v
souladu s články 78 až 83 jako s pohledávkami vůči úvěrovým
institucím, lze s touto expozicí zacházet, jako by byla zajištěna zárukou
poskytnutou daným subjektem, pokud jsou splněny následující podmínky: a) protizáruka
pokrývá všechny prvky úvěrového rizika spojeného s danou pohledávkou; b) jak
původní záruka, tak protizáruka splňují požadavky pro záruky uvedené
v odstavcích 14, 15 a 17 s výjimkou toho, že protizáruka nemusí být přímá; c) příslušný
orgán je přesvědčen o tom, že krytí je důkladné a že nic z
historické zkušenosti nenaznačuje, že krytí protizárukou by bylo méně
účinné než krytí přímou zárukou vystavenou daným subjektem.
2.3.
Dodatečné požadavky
pro záruky
17.
Aby byla záruka uznána,
musí být splněny také následující podmínky: a) v
případě selhání nebo neplacení protistranou má úvěrová instituce
poskytující úvěr právo v přiměřené době požadovat po
ručiteli jakoukoli splatnou částku související s pohledávkou, pro
kterou bylo zajištění poskytnuto. Platba ručitelem nesmí být
podmíněna tím, že úvěrová instituce poskytující úvěr v první
řadě vymáhá platbu po dlužníkovi; b) záruka je
výslovně zdokumentovaný závazek převzatý ručitelem; c) s
přihlédnutím k následující větě platí, že záruka musí pokrývat
všechny druhy plateb, které má dlužník provést v souvislosti se svým závazkem.
Pokud jsou některé druhy plateb ze záruky vyloučeny, musí být uznaná
hodnota záruky upravena tak, aby odrážela toto omezené krytí. 18.
V případě záruk
poskytnutých v rámci vzájemných záručních společností uznaných pro
tyto účely příslušnými orgány nebo poskytnutých jako záruky nebo
protizáruky subjekty uvedenými v odstavci 16, lze považovat požadavky v odstavci
a) za splněné, pokud je splněna některá z následujících
podmínek: a) příslušné
orgány jsou přesvědčeny, že úvěrová instituce poskytující
úvěr má právo obdržet v přiměřené době od
ručitele prozatímní částku vypočítanou tak, že představuje
spolehlivý odhad výše ekonomické ztráty včetně ztrát vyplývajících z
neplacení úroků a jiných druhů plateb, ke kterým je dlužník zavázán,
a kterou úvěrová instituce poskytující úvěr pravděpodobně
utrpí proporcionálně k výši krytí poskytnutého zárukou; b) příslušné
orgány jsou také přesvědčeny o ochranném účinku záruky
před ztrátami, včetně ztrát vyplývajících z neplacení úroků
a jiných druhů plateb, ke kterým je dlužník zavázán.
2.4.
Dodatečné požadavky
pro úvěrové deriváty
19.
Aby byl úvěrový
derivát uznán, musí být splněny také následující podmínky: a) s výhradou
písmene b) musí úvěrové události uvedené v rámci úvěrového derivátu
zahrnovat alespoň: i) nezaplacení
částek splatných v souladu s podmínkami podkladového závazku, které jsou
platné v době tohoto nezaplacení (s dobou odkladu, která je
téměř stejná jako doba odkladu podkladového závazku nebo kratší); ii) konkurs,
platební neschopnost či neschopnost dlužníka splatit své dluhy, jeho
neschopnost nebo písemné přiznání neschopnosti obecně platit své
dluhy v termínu jejich splatnosti, a podobné skutečnosti; iii) restrukturalizaci
podkladového závazku vyžadující prominutí nebo odložení splátek jistiny,
úroků nebo poplatků, které vede k úvěrové ztrátě (tj.
úprava ocenění nebo jiné podobné debetní položky ve výkazu zisků a
ztrát); b) pokud
úvěrové události uvedené v rámci úvěrového derivátu nezahrnují
restrukturalizaci podkladového závazku podle třetí odrážky písm. a), lze
zajištění úvěrového rizika přesto uznat, je-li jeho uznaná
hodnota snížena v souladu s ustanovením v části 3 odst. 84; c) v
případě, že úvěrové deriváty umožňují hotovostní
vypořádání, musí mít úvěrová instituce důkladné oceňovací
postupy, které podávají spolehlivý odhad ztráty. Musí být jasně stanovena
lhůta, ve které je provedeno přehodnocení podkladového závazku v
závislosti na úvěrové události; d) v
případě, že je pro účely vypořádání vyžadováno právo a
schopnost příjemce zajištění převést podkladový závazek na
poskytovatele zajištění, podmínky podkladového závazku musí stanovit, že
jakýkoliv požadovaný souhlas s takovýmto převodem nesmí být
bezdůvodně odepírán; e) musí být
jasně definovány strany odpovědné za určení, zda nastala
úvěrová událost. Nesmí se jednat o výlučnou odpovědnost prodejce
zajištění. Kupující zajištění musí mít právo nebo možnost informovat
poskytovatele zajištění o tom, že nastala úvěrová událost. 20.
Nesoulad mezi podkladovým
závazkem a referenčním závazkem v rámci úvěrového derivátu (tj.
závazek použitý pro účely stanovení výše hotovostního vypořádání nebo
hodnoty doručitelného závazku) nebo mezi podkladovým závazkem a závazkem
použitým pro účely určení, zda nastala úvěrová událost, je
přípustný, pouze pokud jsou splněny následující podmínky: a) referenční
závazek nebo závazek použitý pro účely určení, zda nastala
úvěrová událost, je postaven naroveň (pari passu) podkladovému
závazku nebo je mu podřízen; b) podkladový
závazek a referenční závazek nebo závazek použitý pro určení, zda
nastala úvěrová událost, jsou vydány stejným dlužníkem (tj. stejnou
právnickou osobou) a obsahují právně vymahatelné doložky křížového
selhání a křížového urychlení. Část 3 -
Výpočet účinku snižování úvěrového rizika 1.
Pokud jsou splněna
ustanovení částí 4 až 6 a částí 1 a 2, lze výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic podle pododdílu 1 čl. 78 až 83, a
výpočet hodnoty rizikově vážených expozic a výše očekávaných
ztrát podle článků 84 až 89 pozměnit v souladu s ustanoveními
této části. 2.
S hotovostí, cennými
papíry či komoditami nakoupenými, vypůjčenými nebo obdrženými v
rámci repo obchodu nebo půjčky či výpůjčky cenných
papírů nebo komodit lze zacházet jako s kolaterálem.
1.
Majetkové zajištění
úvěrového rizika
1.1.
Úvěrové dluhopisy
3.
S investicemi do
úvěrových dluhopisů vydaných úvěrovou institucí poskytující
úvěr lze zacházet jako s hotovostním kolaterálem.
1.2.
Rozvahové započtení
4.
S úvěry a vklady u
úvěrové instituce poskytující úvěr, jež jsou předmětem
rozvahového započtení, se zachází jako s hotovostním kolaterálem.
1.3.
Rámcové dohody o
započtení týkající se repo obchodů anebo půjček či
výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí
na kapitálovém trhu
1.3.1.
Výpočet plně
upravené hodnoty expozice
a) Použití
komplexní metody finančního kolaterálu s využitím regulatorních
koeficientů volatility nebo vlastních odhadů koeficientu volatility 5.
S výhradou odstavců
12 až 22 se při výpočtu „plně upravené hodnoty expozice“ (E*) u
expozic v rámci uznané rámcové dohody o započtení týkající se repo
obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů
nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu použijí koeficienty
volatility vypočtené způsobem uvedeným níže, a to za použití metody
využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metody využívající vlastní
odhady koeficientu volatility, jak je vysvětleno v odstavcích 35 až 60
ohledně komplexní metody finančního kolaterálu. Pro použití metody
využívající vlastní odhady koeficientu volatility platí stejné podmínky a
požadavky jako v případě komplexní metody finančního kolaterálu. 6.
Čistá pozice u
jednotlivých druhů cenných papírů se vypočítá odečtením
celkové hodnoty cenných papírů daného druhu vypůjčených,
prodaných nebo obdržených podle rámcové dohody o započtení od celkové
hodnoty cenných papírů stejného druhu zapůjčených, prodaných
nebo poskytnutých podle téže dohody. 7.
Pro účely odstavce 6
se „druhem cenných papírů“ rozumí cenné papíry vydané stejným subjektem,
se stejným datem emise, stejnou splatností, stejnými podmínkami a stejnou dobou
do realizace, jak je uvedeno v odstavcích 35 až 60. 8.
Čistá pozice v
jednotlivých měnách s výjimkou měny, v níž probíhá vypořádání
rámcové dohody o započtení, se vypočítá odečtením celkové
hodnoty cenných papírů denominovaných v dané měně
vypůjčených, nakoupených nebo obdržených podle rámcové dohody o
započtení plus hodnoty hotovosti v této měně vypůjčené
nebo obdržené podle této dohody od celkové hodnoty cenných papírů
denominovaných v dané měně zapůjčených, prodaných nebo
poskytnutých podle téže dohody plus hodnoty hotovosti v dané měně
zapůjčené nebo převedené podle této dohody. 9.
Koeficient volatility u
určitého druhu cenných papírů nebo hotovostní pozice se použije pro
kladnou nebo zápornou čistou pozici cenných papírů daného druhu. 10.
Koeficient volatility pro
devizové riziko (fx) se použije pro kladnou nebo zápornou čistou pozici v
každé měně s výjimkou měny, v níž probíhá vypořádání
rámcové dohody o započtení. 11.
E* se vypočítá podle
následujícího vzorce: E* = max {0,
[(∑(E) - ∑(C)) + ∑(|čistá pozice pro každý cenný papír|
x Hsec) + + (∑|Efx| x Hfx)]} Pokud se hodnota
rizikově vážených expozic počítá podle článků 78 až 83, pak
E je hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici v rámci dohody, která by
se použila v případě, že by neexistovalo zajištění
úvěrového rizika. Pokud se hodnota
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát počítá podle
článků 84 až 89, pak E je hodnota expozice pro každou jednotlivou
expozici v rámci dohody, která by se použila v případě, že by
neexistovalo zajištění úvěrového rizika. C je hodnota
vypůjčených, nakoupených nebo obdržených cenných papírů nebo
komodit nebo vypůjčené či obdržené hotovosti v případě
každé expozice. ∑(E) je součet
všech E v rámci dané dohody. ∑(C) je
součet všech C v rámci dané dohody. Efx je
čistá pozice (kladná či záporná) v určité měně s
výjimkou měny, v níž probíhá vypořádání rámcové dohody,
vypočtená podle odstavce 8. Hsec je
koeficient volatility v případě určitého druhu cenných
papírů. Hfx je
koeficient volatility pro devizové riziko. E* je plně upravená
hodnota expozice. b) Použití
metody interních modelů 12.
Jako alternativu k
metodě využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metodě
využívající vlastní odhady koeficientu volatility pro výpočet plně
upravené hodnoty expozice (E*) vyplývající z použití uznané rámcové dohody o
započtení týkající se repo obchodů, půjček či
výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí
na kapitálovém trhu, s výjimkou transakcí s deriváty, lze úvěrovým
institucím povolit používání metody interních modelů, která
zohledňuje vliv korelace mezi pozicemi v cenných papírech, které jsou
předmětem dané rámcové dohody o započtení, i likviditu
dotčených nástrojů. Interní modely použité v této metodě musí
poskytovat odhady možné změny hodnoty nezajištěné expozice (∑E
- ∑C). 13.
Úvěrová instituce
může použít metodu interních modelů nezávisle na svém předchozím
výběru mezi standardizovaným přístupem a základním IRB přístupem
u úvěrového rizika. Pokud se však úvěrová instituce rozhodne používat
metodu interních modelů, musí tak učinit u všech protistran a cenných
papírů s výjimkou nevýznamných portfolií, v jejichž případě
může použít metodu využívající regulatorní koeficienty volatility nebo
metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility, jak je uvedeno v
odstavcích 5 až 11. 14.
Metodu interních
modelů mohou používat úvěrové instituce, které byly uznány pro
účely interního modelu řízení rizika podle přílohy V
směrnice [93/6/EHS]. 15.
Úvěrové instituce, u
nichž orgány dohledu používání takového modelu podle směrnice 93/6/EHS
neschválily, mohou podat příslušným orgánům žádost o uznání interního
modelu měření rizika pro účely těchto odstavců. 16.
Takové žádosti bude
vyhověno pouze v případě, že příslušný orgán je
přesvědčen o tom, že systém řízení rizik dané úvěrové
instituce pro řízení rizik vyplývajících z transakcí podle rámcové dohody
o započtení je koncepčně správný a správně používaný a že
jsou splněny zejména tyto kvalitativní standardy: a) interní model
měření rizika používaný pro výpočet možné cenové volatility u
transakcí je úzce propojen s každodenním procesem řízení rizika
úvěrové instituce a slouží jako základ pro hlášení rizikových expozic
vrcholovému vedení úvěrové instituce; b) úvěrová
instituce má útvar řízení rizika, který je nezávislý na obchodních
útvarech a podléhá přímo vrcholovému vedení instituce. Tento útvar musí
být odpovědný za navrhování a zavádění systému řízení rizika
dané úvěrové instituce. Denně vypracovává a analyzuje zprávy o
výstupech modelu měření rizika a o vhodných opatřeních, která
mají být přijata ve vztahu k limitům pozic; c) tyto každodenní
zprávy vypracované útvarem řízení rizika přezkoumávají osoby ve
vedení, které mají dostatečné pravomoci, aby mohly prosadit omezení
přijatých pozic a celkové rizikové expozice; d) úvěrová
instituce má v útvaru řízení rizika dostatečný počet
zaměstnanců se zkušenostmi v používání náročných modelů; e) úvěrová
instituce zavedla postupy, jimiž sleduje a zajišťuje dodržování
zdokumentovaného souboru interních strategií a kontrolních mechanismů
týkajících se celkové funkčnosti systému měření rizik; f) modely
používané úvěrovou institucí prokazatelně vykazují dostatečnou
přesnost v měření rizik potvrzenou zpětným testováním
výstupů s využitím alespoň jednoletých dat; g) úvěrová
instituce často provádí přísný program stresového testování, jehož
výsledky jsou vrcholovým vedením instituce přezkoumávány a
zpětně se promítají do jím stanovovaných strategií a limitů; h) úvěrová
instituce musí jako součást svého pravidelného vnitřního auditu
provádět nezávislý přezkum svého systému měření rizika.
Tento přezkum se musí vztahovat jak na činnosti obchodních
útvarů, tak i na činnosti nezávislého útvaru řízení rizika; i) nejméně jednou
ročně musí úvěrová instituce provést přezkum svého systému
řízení rizika. 17.
Výpočet možné
změny v hodnotě musí splňovat následující minimální standardy: a) možná
změna hodnoty musí být počítána alespoň jednou denně; b) jednostranný
konfidenční interval s hladinou spolehlivosti 99 %; c) doba do
realizace v délce 5 dnů, nebo 10 dnů v případě jiných
transakcí než repo obchodů nebo půjček či
výpůjček cenných papírů nebo komodit; d) skutečné
období sledování nejméně jeden rok, kromě případů, kdy je
kratší období sledování ospravedlněno významným vzrůstem cenové
volatility; e) čtvrtletní
aktualizace datových souborů. 18.
Příslušné orgány
musí požadovat, aby interní model měření rizika zachycoval
dostatečný počet rizikových faktorů, a tudíž všechna významná
cenová rizika. 19.
Příslušné orgány
mohou úvěrovým institucím povolit, aby používaly empirické korelace v
rámci jednotlivých kategorií rizika a mezi nimi, jestliže jsou
přesvědčeny, že systém používaný institucí pro měření
korelací je správný a řádně používaný. 20.
Úvěrová instituce,
která používá metodu interních modelů, musí výsledky modelu
zpětně testovat, přičemž použije vzorek 20 protistran
sestavený jednou ročně. Mezi tyto protistrany musí zahrnout deset
největších, které úvěrová instituce určí na základě vlastní
metody měření expozic, a deset dalších protistran vybraných
náhodně. Úvěrová instituce by měla každý den a pro každou
protistranu porovnat skutečnou změnu v hodnotě expozice
vůči dané protistraně během jednoho dne s odhadovanou
změnou v hodnotě expozice vypočítanou na konci obchodování
předchozího dne za pomoci metody interních modelů. Výjimkou je každý
případ, kdy skutečná změna expozice převyšuje odhad
interního modelu. V závislosti na počtu výjimek ve sledování daných 20
protistran za posledních 250 obchodních dnů (celkem 5000 případů
sledování) se výsledný odhad interního modelu vynásobí jedním z
multiplikátorů uvedených v tabulce č. 1. Tabulka č. 1 Zóna || Počet výjimek || Multiplikátor Zelená zóna || 0-99 || 1 || 100-119 || 1,13 || 120-139 || 1,17 Žlutá zóna || 140-159 || 1,22 || 160-179 || 1,25 || 180-199 || 1,28 Červená zóna || 200 nebo více || 1,33 V rámci zpětného
testování musí úvěrová instituce potvrdit, že výjimky se
nesoustřeďují v jejích expozicích vůči jedné nebo více
protistranám. 21.
Plně upravená
hodnota expozice (E*) u úvěrových institucí, které používají metodu
interních modelů, se vypočítá podle následujícího vzorce: E* = max {0, [(∑E
- ∑C) + (výsledný odhad interních modelů x příslušný
multiplikátor)]} Pokud se hodnota
rizikově vážených expozic počítá podle čl. 78 až 83 pododdílu 1,
pak E je hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici v rámci dohody v
případě, že by neexistovalo zajištění úvěrového rizika. Pokud se hodnota
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát počítá podle
článků 84 až 89, pak E je hodnota expozice pro každou jednotlivou
expozici v rámci dohody v případě, že by neexistovalo zajištění
úvěrového rizika. C je aktuální tržní
hodnota vypůjčených, nakoupených nebo obdržených cenných papírů
nebo vypůjčené či obdržené hotovosti v případě každé
expozice. ∑(E) je
součet všech E v rámci dané dohody. ∑(C) je
součet všech C v rámci dané dohody. 22.
Při výpočtu
kapitálových požadavků za použití interních modelů musí úvěrové
instituce použít výstup modelu z předchozího obchodního dne.
1.3.2.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát u repo
obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů
nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu podle rámcových
dohod o započtení
Standardizovaný
přístup 23.
Pro účely
článku 80 se rozumí hodnotou expozice vůči protistraně
vyplývající z transakcí podle rámcové dohody o započtení hodnota E*
vypočítaná podle odstavců 5 až 22. Základní IRB
přístup 24.
Pro účely
přílohy VII se rozumí hodnotou expozice vůči protistraně
vyplývající z transakcí podle rámcové dohody o započtení hodnota E*
vypočítaná podle odstavců 5 až 22.
1.4.
Finanční kolaterál
1.4.1.
Jednoduchá metoda
finančního kolaterálu
25.
Jednoduchou metodu
finančního kolaterálu lze použít pouze v případech, kdy se hodnota
rizikově vážené expozice počítá podle článků 78 až 83.
Úvěrová instituce nemůže použít zároveň jednoduchou metodu
finančního kolaterálu i komplexní metodu finančního kolaterálu. Ocenění 26.
Podle této metody je
hodnota uznaného finančního kolaterálu rovna jeho tržní hodnotě
určené v souladu s částí 2 odst. 6. Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic 27.
Riziková váha, která by
se použila v souladu s články 78 až 83, kdyby měl věřitel
přímou expozici vůči nástroji použitému jako kolaterál, se
použije na ty části pohledávek, které jsou zajištěny tržní hodnotou
uznaného kolaterálu. Riziková váha zajištěné části musí být
přinejmenším 20 %, není-li v odstavcích 28 až 30 uvedeno jinak. Zbývající
část expozice obdrží rizikovou váhu, která by se použila na
nezajištěnou expozici vůči dané protistraně podle článků
78 až 83. Repo obchody a
půjčky či výpůjčky cenných papírů 28.
Na zajištěnou
část expozice vyplývající z transakcí, které splňují kritéria uvedená
v odstavcích 59 a 60, se použije riziková váha 0 %. Pokud protistrana takové
transakce není hlavním účastníkem trhu, použije se riziková váha 10 %. Mimoburzovní derivátové
transakce denně oceňované tržní hodnotou 29.
V případě
derivátových nástrojů uvedených v příloze IV, které jsou denně
oceňovány tržní hodnotou, jsou zajištěny hotovostí nebo hotovostními
nástroji a neexistuje u nich nesoulad měn, se do výše jejich
zajištění na hodnoty expozice určené podle přílohy III použije
riziková váha 0 %. Na hodnoty expozic uvedených transakcí zajištěných
dluhovými cennými papíry vydanými centrálními vládami nebo centrálními bankami,
kterým se podle článků 78 až 83 přiděluje riziková váha 0
%, se do výše jejich zajištění použije riziková váha 10 %. Pro účely tohoto
odstavce „dluhové cenné papíry vydané centrálními vládami nebo centrálními
bankami“ zahrnují: a) dluhové cenné
papíry vydané regionální nebo místní správou, pokud se s expozicemi
vůči této správě v souladu s články 78 až 83 zachází jako s
expozicemi vůči centrální vládě, na jejímž území sídlí; b) dluhové cenné
papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami, kterým je přidělena
riziková váha 0 % podle článku 78 až 83; c) dluhové cenné
papíry vydané mezinárodními organizacemi, kterým je přidělena
riziková váha 0 % podle článku 78 až 83. Jiné transakce 30.
Pokud jsou expozice i
kolaterál denominovány ve stejné měně a zároveň je splněna
jedna z následujících podmínek, lze použít rizikovou váhu 0 %: a) kolaterál je ve
formě hotovostního vkladu nebo hotovostního nástroje; b) kolaterál je ve
formě dluhových cenných papírů vydaných centrálními vládami nebo
centrálními bankami, jimž by se podle článků 78 až 83
přidělila riziková váha 0 %, a jeho tržní hodnota byla snížena o 20
%. Pro účely tohoto
odstavce „dluhové cenné papíry vydané centrálními vládami nebo centrálními
bankami“ zahrnují dluhové cenné papíry uvedené pod předcházejícím
nadpisem.
1.4.2.
Komplexní metoda
finančního kolaterálu
31.
Při oceňování
finančního kolaterálu pro účely komplexní metody finančního
kolaterálu je třeba na tržní hodnotu tohoto kolaterálu použít „koeficienty
volatility“, jak je uvedeno v odstavcích 35 až 60 níže, aby byla
zohledněna cenová volatilita. 32.
Při dodržení
zacházení uvedeného v odstavci 33 a týkajícího se případů nesouladu
měn u mimoburzovních derivátových transakcí, kdy kolaterál je denominován
v jiné měně než podkladová expozice, je třeba ke koeficientu
volatility pro daný kolaterál podle odstavců 35 až 60 přidat
koeficient, který odráží volatilitu měny. 33.
V případě
mimoburzovních derivátových transakcí podle dohod o započtení uznaných
příslušnými orgány v souladu s přílohou III, se koeficient volatility
odrážející volatilitu měn použije, pokud existuje nesoulad mezi měnou
kolaterálu a měnou vypořádání. I v případech, kdy je transakce
podle dohody o započtení prováděna v několika různých
měnách, se použije pouze jeden koeficient volatility. a) Výpočet
upravených hodnot 34.
V případě všech
transakcí s výjimkou transakcí podle uznaných rámcových dohod o započtení,
na něž se použijí ustanovení odstavců 5 až 24, se hodnota kolaterálu,
kterou je třeba zohlednit, upravená o volatilitu vypočte následujícím
způsobem: CVA = C x
(1-HC-HFX) Hodnota expozice, kterou
je třeba zohlednit, upravená o volatilitu se vypočte následujícím
způsobem: EVA = E x
(1+HE), a v případě mimoburzovních derivátových transakcí
EVA = E. Plně upravená
hodnota expozice zohledňující volatilitu i účinky kolaterálu na
snižování rizika se vypočte následujícím způsobem: E* = max {0, [EVA -
CVAM]} kde E je hodnota expozice
tak, jak by byla určena podle článků 78 až 83 nebo
článků 84 až 89, kdyby expozice nebyla zajištěna. EVA je
hodnota expozice upravená o volatilitu. CVA je
hodnota kolaterálu upravená o volatilitu. CVAM je CVA
dále upravená o jakýkoliv nesoulad splatností podle ustanovení části 4. HE je
koeficient volatility pro danou expozici (E), vypočtený podle
odstavců 35 až 60. HC je
koeficient volatility pro daný kolaterál, vypočtený podle odstavců 35
až 60. HFX je
koeficient volatility pro nesoulad měn, vypočtený podle odstavců
35 až 60. E* je plně upravená
hodnota expozice zohledňující volatilitu a účinky kolaterálu na
snižování rizika. b) Výpočet
koeficientů volatility, které mají být použity 35.
Koeficienty volatility
lze vypočítat dvěma způsoby: komplexní metodou finančního
kolaterálu s využitím regulatorních koeficientů volatility nebo s využitím
vlastních odhadů koeficientu volatility. 36.
Úvěrová instituce se
může rozhodnout, zda použije metodu využívající regulatorní koeficienty
volatility nebo metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility,
nezávisle na tom, zda se rozhodla počítat hodnotu rizikově vážených
expozic podle článků 78 až 83 nebo 84 až 89. Pokud se však
úvěrové instituce rozhodnou použít metodu využívající vlastní odhady
koeficientu volatility, musí ji použít na všechny druhy nástrojů s
výjimkou nevýznamných portfolií, v jejichž případě mohou použít
metodu využívající regulatorní koeficienty volatility. Pokud se kolaterál
skládá z několika uznaných položek, pak koeficient volatility bude ,
kde ai je poměr položky ke kolaterálu jako celku a Hi
je koeficient volatility pro tuto položku. i) Regulatorní
koeficienty volatility 37.
Koeficienty volatility,
které se použijí podle metody využívající regulatorní koeficienty volatility
(za předpokladu každodenního přeceňování), jsou uvedeny v
tabulkách č. 2 až 5. KOEFICIENTY VOLATILITY Tabulka č. 2 Stupeň externího ratingu, s nímž je externí rating daného dluhového cenného papíru spojen || Zbytková splatnost || Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v části 1 odst. 7 písm. b) || Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v části 1 odst. 7 písm. c) a d) || || 20denní doba do realizace (%) || 10denní doba do realizace (%) || 5denní doba do realizace (%) || 20denní doba do realizace (%) || 10denní doba do realizace (%) || 5denní doba do realizace (%) 1 || ≤ 1 rok || 0,707 || 0,5 || 0,354 || 1,414 || 1 || 0,707 || >1 ≤ 5 let || 2,828 || 2 || 1,414 || 5,657 || 4 || 2,828 || > 5 let || 5,657 || 4 || 2,828 || 11,314 || 8 || 5,657 2-3 || ≤ 1 rok || 1,414 || 1 || 0,707 || 2,828 || 2 || 1,414 || >1 ≤ 5 let || 4,243 || 3 || 2,121 || 8,485 || 6 || 4,243 || > 5 let || 8,485 || 6 || 4,243 || 16,971 || 12 || 8,485 4 || ≤ 1 rok || 21,213 || 15 || 10,607 || neuvedeno || neuvedeno11 || neuvedeno || >1 ≤ 5 let || 21,213 || 15 || 10,607 || neuvedeno || neuvedeno || neuvedeno || > 5 let || 21,213 || 15 || 10,607 || neuvedeno || neuvedeno || neuvedeno Tabulka č. 3 Stupeň externího ratingu, s nímž je externí rating krátkodobého dluhového cenného papíru spojen || Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v části 1 odst. 7 písm. b) s krátkodobými externími ratingy || Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v části 1 odst. 7 písm. c) a d) s krátkodobými externími ratingy || 20denní doba do realizace (%) || 10denní doba do realizace (%) || 5denní doba do realizace (%) || 20denní doba do realizace (%) || 10denní doba do realizace (%) || 5denní doba do realizace (%) 1 || 0,707 || 0,5 || 0,354 || 1,414 || 1 || 0,707 2-3 || 1,414 || 1 || 0,707 || 2,828 || 2 || 1,414 Tabulka č. 4 Jiné druhy kolaterálu nebo expozic || 20denní doba do realizace (%) || 10denní doba do realizace (%) || 5denní doba do realizace (%) Akcie a konvertibilní dluhopisy zahrnuté do hlavního indexu || 21,213 || 15 || 10,607 Ostatní akcie nebo konvertibilní dluhopisy kótované na uznané burze || 35,355 || 25 || 17,678 Hotovost || 0 || 0 || 0 Zlato || 21,213 || 15 || 10,607 Tabulka č. 5 Koeficient volatility v případě nesouladu měn 20denní doba do realizace (%) || 20denní doba do realizace (%) || 5denní doba do realizace (%) 11,314 || 8 || 5,657 38.
V případě
zajištěných úvěrových transakcí je doba do realizace 20 obchodních
dnů. V případě repo obchodů (pokud se netýkají převodu
komodit nebo garantovaných nároků na komodity) a půjček či
výpůjček cenných papírů je doba do realizace 5 obchodních
dnů. V případě ostatních transakcí na kapitálovém trhu je doba
do realizace 10 obchodních dnů. 39.
V tabulkách č. 2 až
5 a v odstavcích 40 až 42 se stupněm externího ratingu, ke kterému je
externí rating dluhového cenného papíru přiřazen, rozumí stupeň
externího ratingu, k němuž je externí rating přiřazen podle
příslušných orgánů v souladu s články 78 až 83. Pro tyto
účely platí také část 1 odst. 10. 40.
V případě
neuznaných cenných papírů vypůjčených nebo prodaných v rámci
repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných
papírů je koeficient volatility stejný jako v případě akcií
kótovaných na uznané burze nezahrnutých do hlavního indexu. 41.
V případě
uznaných podílů v podnicích kolektivního investování se koeficientem
volatility rozumí nejvyšší koeficient volatility, který by se použil s ohledem
na dobu do realizace transakce uvedenou v odstavci 38 na kterékoliv z aktiv, do
kterých má daný fond právo investovat. 42.
V případě
dluhových cenných papírů bez ratingu vydaných institucemi a
splňujících kritéria uznatelnosti uvedená v části 1 odst. 8 jsou
koeficienty volatility stejné jako v případě cenných papírů
vydaných institucemi nebo podniky s externím ratingem přiřazeným ke
stupňům externího ratingu 2 nebo 3. ii) Vlastní
odhady koeficientů volatility 43.
Příslušné orgány
mohou institucím, které splňují požadavky uvedené v odstavcích 48 až 57,
povolit používání vlastních odhadů volatility pro výpočet
koeficientů volatility, které se použijí na kolaterál a expozice. 44.
Pokud mají dluhové cenné
papíry externí rating od uznané ratingové agentury na úrovni investičního
stupně nebo lepší, mohou příslušné orgány úvěrovým institucím
povolit, aby počítaly odhad volatility pro každou kategorii cenného
papíru. 45.
Při určování
příslušných kategorií musí úvěrové instituce zohlednit druh emitenta
cenného papíru, externí rating cenných papírů, jejich zbytkovou splatnost
a jejich modifikovanou dobu trvání. Odhady volatility musí být reprezentativní
pro cenné papíry zahrnuté úvěrovou institucí do dané kategorie. 46.
V případě
dluhových cenných papírů, které mají externí rating od uznané ratingové
agentury horší než investiční stupeň, a v případě ostatního
uznatelného kolaterálu se musí koeficienty volatility počítat pro každou
jednotlivou položku. 47.
Úvěrové instituce,
které používají metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility, nesmí
při odhadování volatility kolaterálu nebo nesouladu cizích měn
zohledňovat jakékoliv korelace mezi nezajištěnou expozicí,
kolaterálem anebo směnnými kurzy. Kvantitativní kritéria 48.
Při výpočtu
koeficientů volatility se použije jednostranný konfidenční interval s
hladinou spolehlivosti 99 %. 49.
V případě
zajištěných úvěrových transakcí je doba do realizace 20 obchodních
dnů; v případě repo obchodů (pokud se netýkají převodu
komodit nebo garantovaných nároků na komodity) a půjček či
výpůjček cenných papírů je doba do realizace 5 obchodních
dnů a v případě ostatních transakcí na kapitálovém trhu je tato
doba 10 obchodních dnů. 50.
Pokud je doba do
realizace kratší či delší než doba do realizace stanovená pro daný druh
transakce v odstavci 49, mohou úvěrové instituce upravit hodnotu
koeficientu volatility pomocí vzorce druhé odmocniny času: kde TM je
příslušná doba do realizace HM je
koeficient volatility pro příslušnou dobu do realizace HN je
koeficient volatility odvozený z doby do realizace TN. 51.
Úvěrové instituce
musejí zohlednit nelikvidnost méně kvalitních aktiv. V případech, kdy
existují pochybnosti ohledně likvidnosti kolaterálu, musí být doba do
realizace prodloužena. Úvěrové instituce také musí určit
případy, kdy by mohlo na základě historických dat dojít k
podcenění možné volatility, např. u měny v režimu pevných
měnových kurzů. Tyto případy se musí řešit pomocí
stresového scénáře. 52.
Historické časové
řady (období vzorku) pro výpočet koeficientů volatility musí být
přinejmenším jeden rok. V případě úvěrových institucí,
které používají systém vážení nebo jiné metody pro historické časové
řady, musí být skutečné období sledování alespoň jeden rok (to
znamená, že vážená průměrná délka trvání jednotlivých období
sledování nesmí být méně než 6 měsíců). Příslušné orgány
mohou také po úvěrové instituci požadovat, aby koeficienty volatility
počítala za pomoci kratšího období sledování, pokud je k tomu podle názoru
příslušných orgánů důvod vzhledem k výraznému růstu cenové
volatility. 53.
Úvěrové instituce
musejí své datové soubory aktualizovat nejméně jednou za tři
měsíce a musejí je také přehodnotit, kdykoliv se tržní ceny
výrazně změní. Z toho vyplývá, že koeficienty volatility se musí
počítat nejméně jednou za tři měsíce. Kvalitativní kritéria 54.
Odhady volatility musí být
používány při každodenním procesu řízení rizik úvěrové
instituce, včetně zohlednění v interních limitech na expozice. 55.
Pokud je doba do
realizace používaná úvěrovou institucí v každodenním procesu řízení
rizik delší než doba stanovená pro daný druh transakce v této části, zvýší
se koeficienty volatility dané úvěrové instituce pomocí vzorce druhé
odmocniny času stanoveného v odstavci 50. 56.
Úvěrová instituce
musí mít zavedené postupy, kterými sleduje a zajišťuje dodržování
zdokumentovaných strategií a kontrolních mechanismů týkajících se provozu
svého systému pro odhadování koeficientů volatility a
začleňování těchto odhadů do svého procesu řízení
rizik. 57.
V rámci procesu
vnitřního auditu úvěrové instituce musí být pravidelně
prováděn nezávislý přezkum jejího systému odhadování koeficientů
volatility. Nejméně jednou ročně musí proběhnout
přezkum celkového systému pro odhadování koeficientů volatility a pro
začleňování těchto odhadů do procesu řízení rizik
úvěrové instituce, zejména je třeba se zaměřit na: a) začleňování
odhadnutých koeficientů volatility do každodenního řízení rizik; b) validaci
jakýchkoliv zásadních změn v procesu odhadování koeficientů
volatility; c) ověření
konzistentnosti, včasnosti a spolehlivosti zdrojů dat používaných
při provozu systému na odhadování koeficientů volatility, a to
včetně nezávislosti těchto zdrojů dat; d) přesnost a
vhodnost předpokladů používaných při stanovení koeficientů
volatility. iii) Zvyšování
koeficientů volatility 58.
Koeficienty volatility
uvedené v odstavcích 37 až 42 se použijí v případě každodenního
přeceňování. Stejně tak v případě, že úvěrová
instituce používá vlastní odhady koeficientů volatility v souladu s
odstavci 43 až 57, musí je v prvé řadě počítat na základě
každodenního přeceňování. Pokud dochází k přeceňování
méně často než jednou denně, použijí se vyšší koeficienty
volatility. Vypočítají se zvýšením koeficientů volatility stanovených
pro každodenní přeceňování za použití následujícího vzorce druhé
odmocniny času: kde H je koeficient
volatility, který má být použit HM je
koeficient volatility v případě každodenního přeceňování NR je
skutečný počet obchodních dnů mezi dvěma
přeceněními TM je doba do
realizace u daného druhu transakce. iv) Podmínky
pro použití koeficientu volatility 0 % 59.
V případě repo
obchodů a půjček či výpůjček cenných papírů,
kdy úvěrová instituce používá metodu využívající regulatorní koeficienty
volatility nebo metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility a jsou
splněny podmínky stanovené v písmenech a) až h), mohou příslušné
orgány povolit úvěrovým institucím, aby místo koeficientů volatility
vypočítaných podle odstavců 35 až 58 použily koeficient volatility 0
%. Tuto možnost nemohou využít úvěrové instituce, které používají metodu
interních modelů podle odstavců 12 až 22. a) Jak expozice,
tak kolaterál jsou ve formě hotovosti nebo cenných papírů ve smyslu
části 1 odst. 7 písm. b); b) jak expozice,
tak kolaterál jsou denominovány ve stejné měně; c) splatnost dané
transakce není delší než jeden den, nebo se expozice i kolaterál denně
přeceňují na tržní ceny či podléhají každodennímu
dozajištění; d) má se za to, že
doba mezi posledním oceněním v tržních cenách předtím, než
protistrana neprovedla dozajištění, a realizací kolaterálu nesmí být víc
než čtyři obchodní dny; e) transakce je
vypořádána prostřednictvím vypořádacího systému, který se pro
tento druh transakce osvědčil; f) dohoda je
založena na dokumentech, které jsou standardní tržní dokumentací pro repo
obchody nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů v
případě daných cenných papírů; g) transakce se
řídí dokumentací stanovující, že pokud protistrana nesplní povinnost dodat
hotovost či cenné papíry nebo marži, či u ní jinak dojde k selhání,
je transakce okamžitě splatná; h) příslušné
orgány považují protistranu za „hlavního účastníka trhu“. Mezi hlavní
účastníky trhu mohou patřit následující subjekty: –
subjekty zmíněné v
odst. 7 písm. b) v části 1, expozice vůči kterým obdrží podle
článků 78 až 83 rizikovou váhu 0 %, –
instituce, –
ostatní finanční
společnosti (včetně pojišťoven), expozice vůči
kterým obdrží podle článků 78 až 83 rizikovou váhu 20 % nebo které,
jedná-li se o úvěrové instituce, které postupují při výpočtu
hodnoty rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát podle
článků 83 až 89, nemají externí rating vypracovaný uznanou ratingovou
agenturou a podle interního ratingu je jejich pravděpodobnost selhání
stejná jako u externích ratingů vypracovaných ratingovými agenturami, jimž
byl příslušnými orgány přiřazen stupeň externího ratingu 2
nebo vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči
podnikům podle článků 78 až 83, –
regulované podniky
kolektivního investování, které musí splňovat kapitálové požadavky nebo
omezení ohledně výše zadlužení, –
regulované penzijní fondy
a –
uznané zúčtovací
organizace. 60.
Pokud příslušný
orgán povolí zacházení uvedené v odstavci 59 v případě repo
obchodů nebo půjček či výpůjček cenných
papírů týkajících se cenných papírů vydaných jeho vládou, pak se
ostatní příslušné orgány mohou rozhodnout, že úvěrovým institucím,
které patří do jejich pravomoci, povolí použít na stejné transakce tentýž
přístup. c) Výpočet
hodnoty rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát Standardizovaný
přístup 61.
Pro účely
článku 80 se rozumí hodnotou expozice hodnota E* vypočítaná podle
odstavce 34. Základní IRB
přístup 62.
Pro účely
přílohy VII se LGD rozumí LGD* (skutečná ztráta při selhání)
vypočítaná podle tohoto odstavce. LGD* = Max {0, LGD x
[(E*/E]} kde LGD je ztráta při
selhání, která by se použila na expozici podle článků 84 až 89, pokud
by tato expozice nebyla zajištěná E je hodnota expozice
podle článků 84 až 89 E* se rovná hodnotě
vypočítané podle odstavce 34.
1.5.
Další uznatelný kolaterál
pro účely článku 84 až 89
1.5.1.
Ocenění
a) Kolaterál
ve formě nemovitosti 63.
Nemovitost musí být
oceněna nezávislým znalcem na tržní hodnotu nebo nižší hodnotu. V
členských státech, které právními předpisy stanovily přísná
kritéria pro určení hypotekární hodnoty, může být místo toho
nemovitost oceněna nezávislým znalcem na hypotekární hodnotu nebo nižší
hodnotu. 64.
Tržní hodnotou se rozumí
odhadovaná částka, za kterou by mohla být nemovitost v den ocenění
převedena po řádném uvedení na trh mezi dobrovolným kupujícím a
dobrovolným prodávajícím v nezávislém vztahu, přičemž obě strany
jednají vědomě, obezřetně a bez donucení. Tržní hodnota
musí být doložena průhledným a jasným způsobem. 65.
Hypotekární hodnotou se
rozumí hodnota nemovitosti stanovená obezřetným hodnocením budoucí
prodejnosti nemovitosti s ohledem na její trvalé a dlouhodobé vlastnosti,
běžné a místní podmínky trhu, stávající využití a jiná možná vhodná
využití. Při stanovení hypotekární hodnoty nelze brát v úvahu spekulativní
prvky. Hypotekární hodnota musí být doložena průhledným a jasným
způsobem. 66.
Hodnota kolaterálu se
rovná tržní hodnotě nebo hypotekární hodnotě příslušným
způsobem snížené tak, aby odrážela výsledky sledování požadovaného v
části 2 odst. 8 a aby byly zohledněny veškeré předcházející
nároky na danou nemovitost. b) Pohledávky 67.
Hodnota pohledávek se
rovná výši pohledávky. c) Ostatní
hmotný kolaterál 68.
Nemovitost musí být
oceněna tržní hodnotou – což je odhadovaná částka, za kterou by
nemovitost byla v den ocenění převedena mezi dobrovolným kupujícím a
dobrovolným prodávajícím v nezávislém vztahu.
1.5.2.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát
a) Obecné
zacházení 69.
Pro účely
přílohy VII se LGD rozumí LGD* (skutečná ztráta při selhání)
vypočítaná podle odstavce 70 až 73. 70.
Pokud je poměr mezi
hodnotou kolaterálu (C) a hodnotou expozice (E) nižší než mezní úroveň C*
(požadovaná minimální úroveň zajištění u dané expozice) uvedená v
tabulce č. 6, pak se LGD* rovná hodnotě LGD stanovené v příloze
VII pro nezajištěné expozice vůči protistraně. 71.
Pokud je poměr mezi
hodnotou kolaterálu a hodnotou expozice vyšší než druhá, vyšší mezní
úroveň C** (tj. úroveň zajištění požadovaná pro plné
zohlednění v LGD) uvedená v tabulce č. 6, pak se LGD* rovná
hodnotě předepsané v následující tabulce. 72.
Pokud není v
případě expozice jako celku dosaženo požadované úrovně
zajištění C**, bude se pro tyto účely daná expozice považovat za
dvě expozice – část, u níž bylo požadované úrovně zajištění
C** dosaženo, a zbývající část. 73.
Tabulka č. 6 uvádí
příslušné hodnoty LGD* a požadovanou úroveň zajištění pro
zajištěné části expozic: Tabulka č. 6 Minimální hodnoty LGD v
případě zajištěné části expozic || LGD* pro přednostní rozvahové expozice nebo podrozvahové položky || LGD* pro podřízené rozvahové expozice nebo podrozvahové položky || Požadovaná minimální úroveň zajištění expozice (C*) || Požadovaná minimální úroveň zajištění expozice (C**) Pohledávky || 35 % || 65 % || 0 % || 125 % Obytné nemovitosti/obchodní nemovitosti || 35 % || 65 % || 30 % || 140 % Ostatní kolaterál || 40 % || 70 % || 30 % || 140 % Odchylně od výše
uvedeného a pokud jsou dodrženy uvedené úrovně zajištění, mohou
příslušné orgány až do 31. prosince 2012: a) povolit
úvěrovým institucím, aby přednostním expozicím ve formě leasingu
obchodních nemovitostí přidělily hodnotu LGD 30 %; b) povolit
úvěrovým institucím, aby přednostním expozicím ve formě leasingu
zařízení přidělily hodnotu LGD 35 %. Po uplynutí výše
uvedeného období musí být tato výjimka přehodnocena. b) Alternativní
zacházení s kolaterálem ve formě nemovitosti 74.
Pokud jsou splněny
požadavky uvedené v tomto odstavci a v odstavci 75, mohou příslušné orgány
členského státu jako alternativu k zacházení zmíněnému v odstavcích
69 až 73 povolit úvěrovým institucím, aby na tu část expozice, která
je plně zajištěna obytnou nemovitostí nebo obchodní nemovitostí
nacházející se na území daného členského státu, použily rizikovou váhu 50
%, pokud mají důkaz o tom, že se jedná o rozvinuté a zavedené trhy a že
ztrátovost úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi nebo
obchodními nemovitostmi nepřesahuje následující limity: a) 50 % tržní
hodnoty (nebo případně 60 % hypotekární hodnoty, pokud je tato
hodnota stanovena a je nižší) v kterémkoliv roce nepřekračuje
0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnou nebo obchodní
nemovitostí; b) celkové ztráty
z úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí nebo obchodní
nemovitostí nesmí v kterémkoliv roce přesahovat 0,5 % nesplacených
úvěrů zajištěných tímto druhem nemovitosti. 75.
Pokud některá z
podmínek uvedených v odstavci 74 není v daném roce splněna, nelze tento
postup použít, dokud nejsou tyto podmínky opět splněny v následujícím
roce. 76.
Příslušné orgány,
které zacházení podle odstavce 73 nepovolují, mohou úvěrovým institucím
povolit, aby použily rizikové váhy povolené podle tohoto zacházení pro expozice
zajištěné obytnou nemovitostí nebo obchodní nemovitostí nacházející se na
území těch členských států, jejichž příslušné orgány toto
zacházení povolují za stejných podmínek, jaké platí v daném členském
státě.
1.6.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v
případě smíšených seskupení kolaterálu
77.
Pokud se hodnota
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát počítá podle
článků 84 až 89 a expozice je zajištěna finančním
kolaterálem i jiným uznatelným kolaterálem, pak se LGD pro účely
přílohy VII rozumí LGD* (skutečná ztráta při selhání)
vypočítaná následujícím způsobem. 78.
Úvěrová instituce
musí rozdělit hodnotu expozice upravenou o volatilitu (tj. hodnotu po
použití koeficientu volatility, jak je stanoveno v odstavci 34) na části,
z nichž každá je kryta jen jedním druhem kolaterálu. To znamená, že
úvěrová instituce musí expozici odpovídajícím způsobem rozdělit
na část pokrytou uznatelným finančním kolaterálem, část pokrytou
pohledávkami, části pokryté kolaterálem ve formě obchodní nemovitosti
anebo obytné nemovitosti, část pokrytou ostatním uznatelným kolaterálem a
případnou nezajištěnou část. 79.
LGD* pro každou část
expozice se vypočítá zvlášť v souladu s příslušnými ustanoveními
této přílohy.
1.7.
Ostatní majetkové
zajištění úvěrového rizika
1.7.1.
Vklady u třetích
stran, které jsou institucí
80.
Pokud jsou splněny
podmínky uvedené v části 2 odst. 12, lze se zajištěním úvěrového
rizika ve smyslu části 1 odst. 23 zacházet jako se zárukou třetí
strany.
1.7.2.
Životní pojistky
zastavené ve prospěch úvěrové instituce poskytující úvěr
81.
Pokud jsou splněny
podmínky uvedené v části 2 odst. 13, lze se zajištěním úvěrového
rizika ve smyslu části 1 odst. 24 zacházet jako se zárukou
společnosti poskytující životní pojištění. Hodnota uznaného
zajištění úvěrového rizika je částka odbytného dané životní
pojistky.
1.7.3.
Nástroje vydané
třetí stranou, která je institucí, s povinností odkupu na požádání
82.
S nástroji uznatelnými ve
smyslu části 1 odst. 25 lze zacházet jako se zárukou vydávající instituce.
83.
Pro tyto účely je
hodnota uznaného zajištění úvěrového rizika následující: a) pokud bude
nástroj odkoupen za nominální hodnotu, pak se hodnota zajištění rovná této
nominální hodnotě; b) pokud bude
nástroj odkoupen za tržní cenu, pak se hodnota zajištění rovná
hodnotě nástroje oceněného stejným způsobem jako dluhové cenné
papíry uvedené v části 1 odst. 8.
2.
Zajištění
úvěrového rizika třetí stranou
2.1.
Ocenění
84.
Hodnota zajištění
úvěrového rizika třetí stranou (G) se rovná částce, kterou se
poskytovatel zajištění zavázal zaplatit v případě, že dlužník
bude v selhání nebo nezaplatí či dojde k jiným blíže specifikovaným
úvěrovým událostem. V případě úvěrových derivátů, které
jako úvěrovou událost nezahrnují restrukturalizaci podkladového závazku
spojenou s prominutím nebo odložením splátek jistiny, úroků nebo
poplatků a vedoucí k úvěrové ztrátě (tj. úprava ocenění
nebo jiné podobné debetní položky ve výkazu zisků a ztrát), se hodnota
zajištění úvěrového rizika vypočítaná podle první věty
tohoto odstavce sníží o 40 %. 85.
V případě, že
je zajištění úvěrového rizika třetí stranou denominováno v jiné
měně než expozice (nesoulad měn), musí se hodnota zajištění
úvěrového rizika snížit prostřednictvím koeficientu volatility HFX
následujícím způsobem: G* = G x (1-HFX) kde G je nominální hodnota
zajištění úvěrového rizika G* je hodnota
G upravená pro devizové riziko Hfx je
koeficient volatility pro případný nesoulad měn mezi zajištěním
úvěrového rizika a podkladovým závazkem. Pokud nedojde k
nesouladu měn, platí G* = G 86.
Koeficienty volatility
pro zohlednění jakéhokoliv nesouladu měn lze vypočítat na
základě metody využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metody
využívající vlastní odhady koeficientu volatility uvedené v odstavcích 35 až
58.
2.2.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát
2.2.1.
Částečné
zajištění – rozdělení do tranší
87.
Pokud úvěrová
instituce převede část rizika vyplývajícího z některé expozice v
jedné nebo více tranších, použijí se pravidla stanovená v článcích 94 až
101. Hranice důležitosti plateb (materiality thresholds on payments), pod
jejichž úrovní nebude v případě ztráty provedena žádná platba,
odpovídají nepřevedeným pozicím první ztráty a způsobují převod
rizika v tranších.
2.2.2.
Standardizovaný
přístup
a) Plné
zajištění 88.
Pro účely
článku 80 je g riziková váha, která má být přidělena expozici
plně zajištěné třetí stranou (GA), kde g je riziková váha
expozic vůči poskytovateli zajištění, jak je uvedeno v
článcích 78 až 83, a GA je hodnota
G* vypočítaná podle odstavce 85 a dále upravená o jakýkoliv nesoulad
splatností, jak je uvedeno v části 4. b) Částečné
zajištění – stejná úroveň 89.
Pokud je zajištěná
částka nižší než hodnota expozice a zajištěná i nezajištěná
část jsou na stejné úrovni – tj. úvěrová instituce a poskytovatel
zajištění nesou ztráty společně poměrným dílem – bude
povoleno přiměřené snížení kapitálových požadavků. Pro
účely článku 80 se hodnota rizikově vážených expozic
vypočítá v souladu s následujícím vzorcem: (E-GA) x r +
GA x g kde E je hodnota expozice GA je hodnota
G* vypočítaná podle odstavce 85 a dále upravená pro nesoulad splatností,
jak je uvedeno v části 4 r je riziková váha
expozic vůči dlužníkovi, jak je uvedeno v článcích 78 až 83 g je riziková váha
expozic vůči poskytovateli zajištění, jak je uvedeno v
článcích 78 až 83. c) Záruky
vystavené státem 90.
Příslušné orgány
mohou zacházení podle přílohy VI odst. 4 až 6 rozšířit na expozice
nebo části expozic zaručené centrální vládou nebo centrální bankou,
pokud je záruka denominována v domácí měně dlužníka a expozice je ve
stejné měně.
2.2.3.
Základní IRB přístup
Plné
zajištění/Částečné zajištění – stejná úroveň 91.
V případě
zajištěné části expozice (stanovené na základě upravené hodnoty
zajištění úvěrového rizika GA) může být PD pro
účely přílohy VII části 2 rovno hodnotě PD poskytovatele
zajištění nebo hodnotě mezi PD dlužníka a PD ručitele, pokud se
úplná substituce nezdá být oprávněná. V případě podřízených
expozic a nepodřízeného zajištění třetí stranou lze pro
účely přílohy VII části 2 použít LGD odhadnuté pro
přednostní expozice. 92.
V případě
nezajištěné části expozice se jako PD použije PD dlužníka a jako LGD
se použije LGD podkladové expozice. 93.
GA je hodnota
G* vypočítaná podle odstavce 85 výše a dále upravená o nesoulad
splatností, jak je uvedeno v části 4. Část 4 -
Nesoulad splatností 1.
K nesouladu splatností
pro účely výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic dochází,
když je zbytková splatnost zajištění úvěrového rizika kratší než zbytková
splatnost zajištěné expozice. Zajištění se zbytkovou splatností
kratší než tři měsíce, jehož splatnost je kratší než splatnost
podkladové expozice, nelze uznat. 2.
Dojde-li k nesouladu
splatností, nelze zajištění úvěrového rizika uznat, pokud: a) je původní
doba splatnosti zajištění kratší než 1 rok nebo b) se jedná o
krátkodobou expozici, o které příslušné orgány rozhodly, že podléhá
jednodennímu limitu místo jednoletému limitu splatnosti (M) podle přílohy
VII části 2 odst. 13.
1.
Definice splatnosti
3.
Skutečná splatnost
podkladové expozice je nejdelší možná doba zbývající do okamžiku, kdy má
dlužník splnit své závazky, maximálně však 5 let. S výhradou odstavce 4 se
doba splatnosti zajištění úvěrového rizika rovná době zbývající
do nejbližšího okamžiku, kdy může zajištění skončit či být
ukončeno. 4.
Pokud existuje možnost
ukončení zajištění a její využití záleží na rozhodnutí prodejce
zajištění, považuje se za splatnost zajištění doba zbývající do
nejbližšího okamžiku, kdy lze tuto možnost využít. Pokud existuje možnost
ukončení zajištění, jejíž využití záleží na rozhodnutí kupujícího
zajištění, a podmínky dohody o vzniku zajištění obsahují pozitivní
pobídku pro úvěrovou instituci, aby ukončila transakci před
smluvní splatností, považuje se za splatnost zajištění doba zbývající do
nejbližšího okamžiku, kdy lze tuto možnost využít; jinak se má za to, že tato
možnost neovlivňuje splatnost zajištění. 5.
Pokud není úvěrový
derivát zajištěn proti vypovězení před uplynutím doby odkladu
požadované pro případ selhání u daného podkladového závazku vzniklého v
důsledku neschopnosti splatit závazek, doba splatnosti zajištění se
zkrátí o tuto dobu odkladu.
2.
Oceňování
zajištění
2.1.
Transakce s majetkovým
zajištěním úvěrového rizika – jednoduchá metoda finančního
kolaterálu
6.
Dojde-li k nesouladu mezi
splatností expozice a splatností zajištění, nelze kolaterál uznat.
2.2.
Transakce s majetkovým
zajištěním úvěrového rizika – komplexní metoda finančního
kolaterálu
7.
Splatnost zajištění
úvěrového rizika a splatnost expozice se musí zohlednit v upravené
hodnotě kolaterálu podle následujícího vzorce: CVAM = CVA
x (t-t*)/(T-t*) kde CVA je
hodnota zajištění upravená o volatilitu podle ustanovení části 3
odst. 34 nebo hodnota expozice, pokud je nižší t je počet let
zbývajících do data splatnosti zajištění úvěrového rizika
vypočítané v souladu s odstavci 3 až 5 nebo hodnota T, pokud je nižší T je počet let
zbývajících do data splatnosti expozice vypočítané v souladu s odstavci 3
až 5 nebo 5 let, zbývá-li více než 5 let a t* je 0,25. CVAM se rovná
hodnotě CVA upravené o nesoulad splatností, který je třeba
zahrnout do vzorce pro výpočet plně upravené hodnoty expozice (E*)
stanovené v části 3 odst. 34.
2.3.
Transakce se
zajištěním úvěrového rizika třetí stranou
8.
Splatnost zajištění
úvěrového rizika a splatnost expozice se musí zohlednit v upravené
hodnotě zajištění úvěrového rizika podle následujícího vzorce: GA = G* x
(t-t*)/(T-t*) kde G* je hodnota
zajištění upravená o nesoulad měn GA se rovná
hodnotě G* upravené o nesoulad splatností t je počet let
zbývajících do data splatnosti zajištění úvěrového rizika
vypočítané v souladu s odstavci 3 až 5 nebo hodnota T, pokud je nižší T je počet let
zbývajících do data splatnosti expozice vypočítané v souladu s odstavci 3
až 5, nebo 5 let, podle toho, která z těchto hodnot je nižší, a t* je 0,25. GA pak
odpovídá hodnotě zajištění pro účely části 3 odst. 84 až
93. Část 5 -
Kombinace snižování úvěrového rizika ve standardizovaném přístupu 9.
Pokud má úvěrová
instituce, která vypočítává hodnotu rizikově vážených expozic podle článku
78 až 83, více než jednu formu snižování úvěrového rizika pro jednu
expozici (např. má kolaterál i záruku částečně pokrývající
expozici), musí expozici rozdělit na části zajištěné
jednotlivými druhy nástrojů pro snižování úvěrového rizika
(např. část zajištěnou kolaterálem a část zajištěnou
zárukou) a hodnotu rizikově vážené expozice pro každou část musí
vypočítat samostatně v souladu s ustanoveními článku 78 až 83 a
této přílohy. 10.
Pokud má zajištění
úvěrového rizika poskytnuté jedním poskytovatelem zajištění
různé doby splatnosti, použije se postup obdobný postupu popsanému v
odstavci 1. Část 6 -
Techniky snižování úvěrového rizika s využitím koše nástrojů
1.
Úvěrové deriváty
prvního selhání (First-to-default credit derivatives)
1.
Pokud úvěrová
instituce obdrží zajištění úvěrového rizika pro několik expozic
s podmínkou, že první selhání kterékoliv z expozic je důvodem k
plnění ze zajištění a že tato úvěrová událost ukončuje
smlouvu, může úvěrová instituce pozměnit výpočet hodnoty
rizikově vážené expozice a případné výše očekávané ztráty z
expozice, která by v případě neexistence zajištění
úvěrového rizika měla nejnižší hodnotu rizikově vážené expozice
podle článků 78 až 83 nebo případně článků 84 až
89 v souladu s touto přílohou, ale pouze pokud je hodnota expozice nižší
nebo stejná jako hodnota zajištění úvěrového rizika.
2.
Úvěrové deriváty ntého selhání (nth-to-default credit derivatives)
2.
V případě, že
důvodem plnění ze zajištění úvěrového rizika je nté
selhání kterékoliv z expozic, může úvěrová instituce kupující dané
zajištění toto zajištění uznat pro výpočet hodnoty rizikově
vážených expozic a případné výše očekávaných ztrát, pouze pokud bylo
zajištění poskytnuto také pro první až n-1-té selhání nebo
pokud již n-1-té selhání nastalo. V takovém případě se bude
postupovat podle metodiky stanovené v odstavci 1 pro deriváty prvního selhání
odpovídajícím způsobem upravené pro produkty ntého selhání. PŘÍLOHA
IX – Sekuritizace
Část 1 - Definice pro účely přílohy X 1.
Pro účely této
přílohy –
„Nadměrným
rozpětím“ (excess spread) se rozumí poplatky za správu a
obhospodařování a ostatní poplatky a příjmy související se
sekuritizovanými expozicemi očištěné o náklady a výdaje. –
„Opcí na zpětný
odkup“ (clean-up call option) se rozumí smluvní opce, která dává původci
právo odkoupit zpět či splatit sekuritizované pozice předtím,
než budou splaceny veškeré podkladové expozice, pokud zůstatek
nesplacených expozic klesl pod předem stanovenou hodnotu. –
„Likviditní facilitou“ se
rozumí sekuritizovaná pozice vyplývající ze smluvních ujednání o poskytnutí
peněžních prostředků na překlenutí nesouladů v
peněžních tocích vůči investorům. –
„Kirb“ se rovná
součtu 8 % hodnot rizikově vážených sekuritizovaných expozic
vypočítaných v souladu s články 84 až 89 tak, jako kdyby tyto
expozice nebyly sekuritizovány, a výše očekávaných ztrát spojených s
těmito expozicemi a vypočítaných v souladu s těmito články. –
„Metodou založenou na
ratingu“ se rozumí metoda výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic u
sekuritizovaných pozic v souladu s částí 4 odst. 45 až 49. –
„Metodou regulačního
vzorce“ se rozumí metoda výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic u
sekuritizovaných pozic v souladu s částí 4 odst. 50 až 52. –
„Pozicí bez ratingu“ se
rozumí sekuritizovaná pozice, která nemá uznatelný rating vypracovaný uznanou
ratingovou agenturou v souladu s článkem 97. –
„Pozicí s ratingem“ se
rozumí sekuritizovaná pozice, která má uznatelný rating vypracovaný uznanou
ratingovou agenturou v souladu s článkem 97. –
„Programem
komerčních papírů zajištěných aktivy“ (program ABCP) se rozumí
sekuritizační program, ve kterém vydané cenné papíry mají
převážně formu komerčních papírů (commercial papers) s
původní splatností maximálně jeden rok. Část 2 -
Minimální požadavky pro uznání významného převodu úvěrového rizika a
výpočet hodnoty rizikově vážených expozic a výše očekávaných
ztrát u sekuritizovaných expozic
1.
Minimální požadavky pro
uznání významného převodu úvěrového rizika v případě
tradiční sekuritizace
1.
Úvěrová instituce
vystupující v tradiční sekuritizaci v roli původce může pro
účely výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic a výše
očekávaných ztrát vyloučit sekuritizované expozice v
případě, kdy úvěrové riziko spjaté s těmito expozicemi je
ve významné míře převedeno na třetí strany a tento převod
splňuje následující podmínky: a) dokumentace
týkající se sekuritizace odráží ekonomickou podstatu transakce; b) sekuritizované
expozice jsou mimo dosah úvěrové instituce vystupující v roli původce
a jejích věřitelů, a to i v případě konkursu a nucené
správy. Tato skutečnost musí být doložena posudkem kvalifikovaného
právního poradce; c) vydané cenné
papíry nepředstavují platební závazky úvěrové instituce vystupující v
roli původce; d) přejímatelem
je sekuritizační jednotka pro speciální účel (securitisation
special-purpose entity, SSPE); e) úvěrová
instituce vystupující v roli původce nevykonává faktickou či
nepřímou kontrolu nad převedenými expozicemi. Za faktickou kontrolu
původce nad převedenými expozicemi je považováno např. právo
původce odkoupit zpět od přejímatele dříve převedené
expozice za účelem realizace výnosů či jeho povinnost znovu
převzít již převedené riziko. Pokud si úvěrová instituce
vystupující v roli původce podrží práva nebo povinnosti související se
správou převedených expozic, není to samo o sobě považováno za nepřímou
kontrolu těchto expozic; f) pokud existuje
opce na zpětný odkup, musí být splněny následující podmínky: i) opce na
zpětný odkup je uplatnitelná na základě rozhodnutí úvěrové
instituce vystupující v roli původce; ii) opci na
zpětný odkup je možné uplatnit pouze v případě, kdy
neamortizovaná část sekuritizovaných expozic se rovná 10 % původní
hodnoty těchto expozic či je menší; iii) opce na
zpětný odkup nesmí být strukturována tak, aby umožnila investorům
vyhnout se ztrátám vyplývajícím z pozic úvěrového posílení nebo jiných
pozic, které drží, a ani jiným způsobem nesmí poskytovat úvěrové
posílení; g) dokumentace
týkající se sekuritizace neobsahuje doložky, které i) mimo
případů ustanovení o předčasném splacení požadují, aby
sekuritizované pozice byly úvěrovou institucí vystupující v roli
původce zlepšovány, např. nahrazováním podkladových úvěrových
expozic či zvyšováním výnosu vypláceného investorům v
případě zhoršení úvěrové kvality sekuritizovaných expozic, nebo ii) požadují
zvýšení výnosu vypláceného držitelům sekuritizovaných pozic v
případě zhoršení úvěrové kvality podkladového portfolia expozic.
2.
Minimální požadavky pro
uznání významného převodu úvěrového rizika v případě
syntetické sekuritizace
2.
Úvěrová instituce
vystupující v syntetické sekuritizaci v roli původce může pro
účely výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic, a
případně výše očekávaných ztrát, u sekuritizovaných expozic
postupovat podle odstavců 3 a 4 níže v případech, kdy úvěrové
riziko spjaté s těmito expozicemi je ve významné míře převedeno
na třetí strany pomocí majetkového zajištění úvěrového rizika
nebo zajištění úvěrového rizika třetí stranou a tento
převod splňuje následující podmínky: a) dokumentace
týkající se sekuritizace odráží ekonomickou podstatu transakce; b) zajištění
úvěrového rizika, pomocí něhož je úvěrové riziko převedeno,
splňuje podmínky ohledně uznatelnosti a další požadavky stanovené v
článcích 90 až 93 pro uznání takového zajištění úvěrového
rizika. Jednotky pro speciální účel nelze pro tyto účely uznat jako
vhodné poskytovatele zajištění třetí stranou; c) nástroje
použité k převodu úvěrového rizika neobsahují podmínky, které i) stanovují
významné hranice důležitosti (materiality thresholds), pod jejichž
hodnotou nebude zajištění úvěrového rizika poskytováno, přestože
došlo k úvěrové události; ii) umožňují
ukončení zajištění v případě zhoršení úvěrové kvality
podkladových expozic; iii) mimo
případů ustanovení o předčasném splacení požadují, aby
sekuritizované pozice byly úvěrovou institucí vystupující v roli původce
zlepšovány; iv) zvyšují cenu
placenou úvěrovou institucí za zajištění úvěrového rizika nebo
výnos vyplácený držitelům sekuritizovaných pozic v případě
zhoršení úvěrové kvality podkladového portfolia expozic; d) je třeba
získat posudek od kvalifikovaného právního poradce potvrzující vymahatelnost
zajištění úvěrového rizika ve všech relevantních právních
řádech.
3.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic provedený úvěrovými institucemi
vystupujícími v roli původců pro expozice zajištěné syntetickou
sekuritizací
3.
Pokud jsou při
výpočtu hodnoty rizikově vážených sekuritizovaných expozic
splněny podmínky stanovené v odstavci 2, musí úvěrová instituce
vystupující v syntetické sekuritizaci v roli původce, s výhradou
odstavců 5 až 8, použít příslušné metody výpočtu uvedené v
části 4, a nikoliv metody uvedené v článcích 78 až 89. V
případě úvěrových institucí, které počítají hodnotu
rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle
článků 84 až 89, bude výše očekávané ztráty u takovýchto expozic
rovna nule. 4.
Pro upřesnění,
odstavec 3 se týká celého portfolia expozic v dané sekuritizaci. S výhradou
odstavců 5 až 8 musí úvěrová instituce vystupující v roli
původce počítat hodnotu rizikově vážených expozic u všech tranší
v sekuritizaci v souladu s ustanoveními části 4, včetně
těch, která se týkají uznávání nástrojů pro snižování úvěrového
rizika. Pokud je například tranše převedena na třetí stranu
pomocí zajištění úvěrového rizika třetí stranou, použije se
při výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic prováděném úvěrovou
institucí vystupující v roli původce na tuto tranši riziková váha této
třetí strany.
3.1.
Zacházení v
případě nesouladu splatností u syntetické sekuritizace
5.
Pro účely
výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic podle odstavce 3 se
nesoulad splatností sekuritizovaných expozic a splatností zajištění
úvěrového rizika, s jehož pomocí je provedeno rozdělení do tranší,
zohlední v souladu s odstavci 6 až 8. Za splatnost sekuritizovaných expozic se
považuje splatnost té z daných expozic, jejíž splatnost je nejdelší,
maximálně však pět let. 6.
Za splatnost
sekuritizovaných expozic se považuje splatnost té z daných expozic, jejíž
splatnost je nejdelší, maximálně však pět let. Splatnost
zajištění úvěrového rizika se stanoví v souladu s přílohou VIII.
7.
Pokud úvěrová instituce
vystupující v roli původce při výpočtu hodnoty rizikově
vážených expozic postupuje podle části 4 odst. 6 až 35, musí pominout
nesoulad splatností při výpočtu hodnoty rizikově vážených
expozic v případě tranší, které nemají rating nebo mají rating horší
než investiční stupeň. V případě všech ostatních tranší se
použije zacházení pro případ nesouladu splatností uvedené v příloze
VIII v souladu s následujícím vzorcem: RW* je [RW(SP) x
(t-t*)/(T-t*)] + [RW(Ass) x (T-t)/(T-t*)] kde RW* je hodnota
rizikově vážených expozic pro účely čl. 75 písm. a) RW(Ass) je hodnota
rizikově vážených expozic vypočítaná poměrným dílem u expozic,
pokud by nebyly sekuritizovány RW(SP) je hodnota
rizikově vážených expozic vypočítaná podle odstavce 3, pokud by
neexistoval nesoulad splatností T je splatnost
podkladových expozic vyjádřená v letech t je splatnost
zajištění úvěrového rizika vyjádřená v letech t* je 0,25. 8.
Pokud úvěrová
instituce vystupující v roli původce při výpočtu hodnoty
rizikově vážených expozic postupuje podle části 4 odst. 36 až 74,
musí pominout nesoulad splatností při výpočtu hodnoty rizikově
vážených expozic v případě tranší nebo částí tranší, kterým je
podle těchto odstavců přiřazena riziková váha 1250 %. V
případě všech ostatních tranší nebo částí tranší se použije
zacházení jako v případě nesouladu splatností, jak je uvedeno v
příloze VIII, v souladu se vzorcem uvedeným v odstavci 7. Část 3 -
Externí ratingy
1.
Požadavky, které musí
splňovat externí ratingy vypracované ratingovými agenturami
1.
Aby mohl být externí
rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou využit pro účely
výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic podle části 4 této
přílohy, musí splňovat následující podmínky: a) mezi druhy
plateb zohledněnými v externím ratingu a druhy plateb, které úvěrové
instituci přísluší z dané sekuritizované pozice v rámci smluvních
ujednání, nesmí být nesoulad; b) rating by
měl být na trhu veřejně dostupný. Externí ratingy jsou
považovány za veřejně dostupné, pouze pokud byly zveřejněny
na veřejně přístupném fóru a jsou zahrnuty do migrační
matice příslušné ratingové agentury. Externí ratingy, které jsou
zpřístupněny pouze omezenému počtu subjektů, nelze
považovat za veřejně dostupné.
2.
Použití externích
ratingů
2.
Úvěrová instituce
může určit jednu nebo více uznaných ratingových agentur, jejichž
ratingy bude používat pro výpočet hodnoty rizikově vážených expozic
podle článků 94 až 101 (,,určená ratingová agentura“). 3.
S výhradou odstavců
5 až 7 níže musí úvěrová instituce při využívání externích
ratingů vypracovaných určenými ratingovými agenturami u svých
sekuritizovaných pozic postupovat konzistentně. 4.
S výhradou odstavců
5 a 6 nesmí úvěrová instituce používat v rámci jedné struktury pro pozice
v některých tranších externí ratingy od jedné ratingové agentury a pro
pozice v jiných tranších externí ratingy od jiné ratingové agentury, ať už
tyto pozice obdržely rating od první ratingové agentury či nikoliv. 5.
V případech, kdy pro
pozici existuje externí rating od dvou určených ratingových agentur,
použije úvěrová instituce méně příznivý z obou ratingů. 6.
V případech, kdy pro
pozici existuje externí rating od více než dvou určených ratingových
agentur, použijí se dva nejpříznivější z těchto ratingů. Pokud
se tyto dva nejpříznivější ratingy liší, použije se ten, který je
méně příznivý. 7.
V případě, kdy
zajištění úvěrového rizika uznatelné podle článků 90 až 93
je poskytnuto přímo sekuritizační jednotce pro speciální účel a
toto zajištění je zohledněno v externím ratingu příslušné pozice
vypracovaném určenou ratingovou agenturou, lze použít rizikovou váhu
spojenou s tímto externím ratingem. V případě, že dané zajištění
není uznatelné podle článků 90 až 93, nelze externí rating uznat. V
případě, že dané zajištění úvěrového rizika není poskytnuto
sekuritizační jednotce pro speciální účel, ale přímo
sekuritizované pozici, nelze externí rating uznat.
3.
Přiřazování
(mapping)
8.
Příslušné orgány
určí, ke kterému stupni externího ratingu podle tabulek uvedených v
části 4 budou jednotlivé externí ratingy vypracované uznanými ratingovými
agenturami přiřazeny. Přitom budou příslušné orgány
rozlišovat mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými
externími ratingy. Musí vzít v úvahu kvantitativní faktory, jako např.
podíl selhání nebo ztrátovost, a kvalitativní faktory, jako např. rozsah
transakcí posuzovaných ratingovou agenturou a reálný obsah externího ratingu. 9.
Příslušné orgány se
musí snažit zajistit, aby sekuritizované pozice, na které je na základě
externích ratingů vypracovaných uznanými ratingovými agenturami použita
stejná riziková váha, patřily ke stejným stupňům úvěrového
rizika. To zahrnuje i možnost změnit rozhodnutí o tom, ke kterému stupni
externího ratingu bude daný externí rating přiřazen. Část 4 -
Výpočet
1.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic
1.
Pro účely
článku 96 se hodnota rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice
vypočítá tak, že se na hodnotu expozice použije příslušná riziková
váha stanovená v této části. 2.
S výhradou odstavce 3+ a) pokud
úvěrová instituce počítá hodnotu rizikově vážených expozic podle
odstavců 6 až 35, pak se za hodnotu expozice u rozvahové sekuritizované
pozice považuje její hodnota v rozvaze; b) pokud
úvěrová instituce počítá hodnotu rizikově vážených expozic podle
odstavců 36 až 74, pak je hodnota expozice u rozvahové sekuritizované
pozice měřena v hrubé hodnotě bez zohlednění úpravy
ocenění; c) za hodnotu
expozice u podrozvahové sekuritizované pozice se považuje její nominální
hodnota vynásobená konverzním faktorem stanoveným v této příloze. Pokud
není stanoveno jinak, je tento konverzní faktor 100 %. 3.
Hodnota expozice u
sekuritizované pozice vzniklé z derivátového nástroje uvedeného v příloze
IV se určí v souladu s přílohou III. 4.
V případech, kdy je
sekuritizovaná pozice kryta majetkovým zajištěním úvěrového rizika,
lze hodnotu expozice u dané pozice pozměnit v souladu s požadavky v
příloze VIII a s jejich výhradou tak, jak je dále upřesněno v
této příloze. 5.
Pokud má úvěrová
instituce v sekuritizaci dvě či více vzájemně se
překrývajících pozic, bude muset zahrnout, do výše, do jaké se tyto pozice
překrývají, do svého výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic
pouze tu pozici nebo část pozice, která tvoří vyšší hodnotu
rizikově vážené expozice. Pro tyto účely „překrývání“ znamená,
že dané pozice, ať již plně nebo zčásti, představují
expozici vůči stejnému riziku, takže do výše tohoto překrytí je
lze považovat za jedinou expozici.
2.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic v rámci standardizovaného přístupu
6.
S výhradou odstavců
8 a 9 se hodnota rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice s
ratingem vypočítá tak, že na hodnotu expozice se použije riziková váha
spojená se stupněm externího ratingu, který byl danému ratingu
přiřazen příslušnými orgány v souladu s článkem 98, jak je
stanoveno v následujících tabulkách č. 1 a 2. Tabulka č. 1 Jiné pozice než pozice s
krátkodobými externími ratingy Stupeň externího ratingu || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 a nižší Riziková váha || 20 % || 50 % || 100 % || 350 % || 1250 % Tabulka č. 2 Pozice s krátkodobými
externími ratingy Stupeň externího ratingu || 1 || 2 || 3 || Všechny ostatní externí ratingy Riziková váha || 20 % || 50 % || 100 % || 1250 % 7.
S výhradou odstavců
10 až 16 se hodnota rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice bez
ratingu vypočítá tak, že se na ni použije riziková váha 1250 %.
2.1.
Úvěrové instituce
vystupující v roli původce a sponzora
8.
Úvěrové instituce
vystupující v roli původce či sponzora použijí rizikovou váhu 1250 %
na všechny nepřevedené a odkoupené sekuritizované pozice, které mají
externí rating vypracovaný určenou ratingovou agenturou a tomuto ratingu
byl příslušnými orgány přiřazen stupeň externího ratingu
nižší než stupeň 3. Při určování, zda má pozice takový externí
rating, se použijí ustanovení odst. 2 až 7 části 3. 9.
V případě
úvěrové instituce vystupující v roli původce či sponzora
může být hodnota rizikově vážených expozic vypočítaná pro dané
sekuritizované pozice omezena na hodnotu rizikově vážených expozic, která
by byla pro dané sekuritizované expozice vypočítána, kdyby nebyly
sekuritizovány, s výhradou použití rizikové váhy 150 % na všechny expozice po
splatnosti a expozice patřící k expozicím s vysokým stupněm rizika v
rámci sekuritizovaných expozic.
2.2.
Zacházení s pozicemi bez
ratingu
10.
Příslušné orgány
mohou úvěrové instituci, která má sekuritizovanou pozici bez ratingu,
povolit, aby použila zacházení uvedené v odstavci 11 pro výpočet hodnoty
rizikově vážené expozice pro tuto pozici za předpokladu, že složení
portfolia sekuritizovaných expozic je vždy známé. 11.
Úvěrová instituce
může použít váženou průměrnou rizikovou váhu, kterou by na
sekuritizované expozice podle článků 78 až 83 použila úvěrová
instituce, která expozice drží, vynásobenou koeficientem koncentrace. Tento
koeficient koncentrace se rovná součtu nominálních hodnot všech tranší
děleno součtem nominálních hodnot tranší, které jsou podřízené
nebo na stejné úrovni jako tranše, v níž je pozice držena, včetně
této tranše samotné. Výsledná riziková váha nesmí být vyšší než 1250 % nebo
nižší než kterákoliv riziková váha použitelná na tranši vyšší úrovně s
externím ratingem. Pokud úvěrová instituce nedokáže určit rizikové
váhy, které by se použily na sekuritizované pozice podle článků 78 až
83, použije na danou pozici rizikovou váhu 1250 %.
2.3.
Zacházení se
sekuritizovanými pozicemi patřícími k tranši druhé ztráty nebo lepší
tranši v rámci programu ABCP
12.
S výhradou dostupnosti
výhodnějšího zacházení na základě ustanovení o likviditních
facilitách v odstavcích 14 až 16 může úvěrová instituce na
sekuritizované pozice splňující podmínky stanovené v odstavci 13 použít
vyšší z následujících rizikových vah: i) 100 % nebo ii) nejvyšší z rizikových
vah, které by na kteroukoliv ze sekuritizovaných expozic podle článků
78 až 83 použila úvěrová instituce držící tyto expozice. 13.
Aby bylo možno použít
zacházení v odstavci 12, musí sekuritizovaná pozice a) být
součástí tranše, která je ekonomicky v pozici druhé ztráty či lepší
pozici v dané sekuritizaci, a tranše první ztráty musí poskytovat
dostatečné úvěrové posílení tranši druhé ztráty; b) mít kvalitu
odpovídající investičnímu stupni nebo vyšší; c) být držena
úvěrovou institucí, která nedrží pozici v tranši první ztráty.
2.4.
Zacházení s likviditními
facilitami bez ratingu
2.4.1.
Uznatelné likviditní
facility
14.
Pokud jsou splněny
následující podmínky, lze pro účely stanovení hodnoty expozice použít na
nominální hodnotu likviditní facility s původní splatností jeden rok nebo
kratší konverzní faktor 20 % a na nominální hodnotu likviditní facility s
původní splatností více než jeden rok lze použít konverzní faktor 50 %. a) V dokumentaci
týkající se likviditní facility jsou jednoznačně stanoveny a vymezeny
podmínky, za nichž je možné danou facilitu využít; b) facilitu nelze
čerpat jako úvěrovou podporu na pokrytí ztrát, které v době
čerpání již existovaly – např. poskytnutím likvidity na expozice, u
nichž již v době čerpání této likvidity došlo k selhání, nebo nákupem
aktiv za cenu vyšší než reálná hodnota; c) facilita nesmí
být využívána jako trvalý nebo pravidelný zdroj financování dané sekuritizace; d) splátky dané
facility nesmí být podřízeny pohledávkám investorů, s výjimkou
pohledávek vyplývajících z úrokových nebo měnových derivátů,
poplatků nebo jiných takových plateb, a nesmějí být prominuty nebo
odloženy; e) likviditní
facilita nesmí být čerpána poté, co byla vyčerpána všechna
příslušná úvěrová posílení, která může daná likviditní facilita
využívat; f) facilita musí
obsahovat ustanovení, které automaticky snižuje částku, jež může být
čerpána, o velikost expozic, u nichž došlo k selhání ve smyslu
článků 84 až 89 nebo jestliže se portfolio sekuritizovaných expozic
skládá z nástrojů s ratingem, které ukončí danou facilitu, pokud
průměrná kvalita tohoto portfolia klesne pod úroveň
investičního stupně. Jako riziková váha se
použije nejvyšší riziková váha, kterou by na kteroukoliv ze sekuritizovaných
expozic podle článků 78 až 83 použila úvěrová instituce držící
tyto expozice.
2.4.2.
Likviditní facility,
které mohou být čerpány pouze v případě celkového narušení trhu
15.
Pro účely stanovení
hodnoty expozice lze použít konverzní faktor 0 % na nominální hodnotu
likviditní facility, která může být čerpána pouze v případě
celkového narušení trhu (tj. pokud více než jedna jednotka pro speciální
účel u různých transakcí není schopna znovu profinancovat splatný
komerční papír a tato neschopnost nevyplývá ze zhoršení úvěrové
kvality jednotky pro speciální účel nebo ze zhoršení úvěrové kvality
sekuritizovaných expozic) za předpokladu, že jsou splněny podmínky
uvedené v odstavci 14.
2.4.3.
Zálohové facility
16.
Pro účely stanovení
hodnoty expozice lze použít konverzní faktor 0 % na nominální hodnotu
likviditní facility, kterou lze bezpodmínečně zrušit, za
předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 14 a že
splátky dané facility nejsou podřízeny žádným dalším pohledávkám na
peněžní toky vyplývající ze sekuritizovaných expozic.
2.5.
Dodatečné kapitálové
požadavky pro sekuritizace revolvingových expozic s možností
předčasného splacení
17.
Kromě hodnoty
rizikově vážených expozic týkajících se sekuritizovaných pozic musí
úvěrová instituce vystupující v roli původce vypočítat hodnotu
rizikově vážené expozice podle metodiky uvedené v odstavcích 18 až 32,
pokud prodává revolvingové expozice do sekuritizace s možností
předčasného splacení. 18.
Úvěrová instituce
vypočítá hodnotu rizikově vážené expozice ze součtu podílu
původce a podílu investorů. 19.
V případě
sekuritizačních struktur, jejichž sekuritizované expozice zahrnují
revolvingové a nerevolvingové expozice, použije původce níže uvedené
zacházení na tu část podkladového portfolia, která obsahuje revolvingové
expozice. 20.
Pro tyto účely se
„podílem původce“ rozumí nominální hodnota pomyslného objemu portfolia
čerpaných částí prodaných do sekuritizace, jejíž poměr vzhledem
k hodnotě celého portfolia prodaného do sekuritizační struktury
určuje poměr peněžních toků vytvářených jistinou,
úroky a dalšími platbami, které nemohou sloužit k zaplacení držitelům
sekuritizovaných pozic v rámci sekuritizace. Aby splnil podmínky výše
uvedené definice, nesmí být podíl původce podřízen podílu
investorů. „Podílem investorů“
se rozumí nominální hodnota zbylého pomyslného objemu portfolia podkladových
expozic. 21.
Expozice původce
spojená s jeho právy ohledně podílu původce není považována za
sekuritizovanou pozici, ale za poměrnou expozici vzhledem k
sekuritizovaným expozicím, jako by nebyly sekuritizovány.
2.5.1.
Výjimky ze zacházení
týkajícího se možnosti předčasného splacení
22.
Původci následujících
druhů sekuritizace nemusí splnit kapitálový požadavek uvedený v odstavci
17. a) Pro
sekuritizace revolvingových expozic, při nichž investoři
zůstávají plně vystaveni všem budoucím čerpáním ze strany
dlužníků, takže riziko podkladových facilit se nevrací původci ani po
předčasném splacení, neplatí zacházení týkající se možnosti
předčasného splacení; b) sekuritizace, u
nichž k předčasnému splacení dochází výhradně při
událostech, které nejsou spojeny se splácením sekuritizovaných aktiv nebo se
zhoršením kvality původce, např. při významných změnách
daňových zákonů nebo nařízení.
2.5.2.
Maximální kapitálový
požadavek
23.
V případě
úvěrové instituce vystupující v roli původce a podléhající požadavku
v odstavci 17 nesmí být součet hodnoty rizikově vážených expozic u jejích
pozic v podílu investorů a hodnoty rizikově vážených expozic
vypočítané podle odstavce 17 vyšší než vyšší z následujících dvou hodnot: a) hodnota
rizikově vážených expozic vypočítaná u jejích pozic v podílu
investorů; b) hodnota
rizikově vážených expozic, která by byla vypočítána pro
sekuritizované expozice úvěrovou institucí držící dané expozice, kdyby
tyto expozice nebyly sekuritizovány do výše odpovídající podílu investorů. 24.
Případný
odpočet čistého výnosu vyplývajícího z kapitalizace budoucích
příjmů požadovaný podle článku 57 nesmí být zahrnut do
maximálního kapitálového požadavku uvedeného v odstavci 23.
2.5.3.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic
25.
Při výpočtu
hodnoty rizikově vážených expozic v souladu s odstavcem 17 se postupuje
tak, že se vynásobí podíl investorů příslušným konverzním faktorem,
jak je uvedeno v odstavcích 27 až 32, a váženou průměrnou rizikovou
váhou, která by se použila na sekuritizované expozice, kdyby nebyly
sekuritizované. 26.
Ustanovení o
předčasném splacení je považováno za ,,kontrolované“, pokud jsou
splněny následující podmínky: a) úvěrová
instituce vystupující v roli původce má vhodný kapitálový/likviditní plán
k udržení dostatečného kapitálu a dostatečné likvidity pro
případ, kdy nastane předčasné splacení; b) v
průběhu transakce musí být platby úroků a jistiny, výdaje,
ztráty a výtěžky poměrně rozdělovány mezi podíl
původce a podíl investorů na základě počáteční
měsíční bilance podkladových pohledávek; c) lhůta pro
splacení je považována za dostatečně dlouhou, pokud 90 % všech
dluhů (podíl původce i podíl investorů) nesplacených na
začátku období předčasného splácení je spláceno nebo je u nich
uznáno selhání; d) rychlost
splácení není větší, než jaká by byla dosažena lineárním splácením v
průběhu období stanoveného v písmeně c). 27.
V případě
sekuritizací s možností předčasného splacení u retailových expozic,
které jsou nezávazné a bezpodmínečně zrušitelné bez předchozího
oznámení a u kterých k předčasnému splacení dochází v případě,
že nadměrné rozpětí poklesne pod stanovenou úroveň, musí
úvěrové instituce porovnávat hodnotu průměru nadměrného
rozpětí za tři měsíce s hodnotami nadměrného rozpětí,
při kterých má být nadměrné rozpětí zachyceno. 28.
Pokud daná sekuritizace
nevyžaduje zachycení nadměrného rozpětí, bude hodnota, při které
k zachycení dochází, o 4,5 procentních bodů vyšší než nadměrné
rozpětí, při kterém dochází k předčasnému splacení. 29.
Konverzní faktor, který
má být použit, se stanoví podle hodnoty skutečného průměru
nadměrného rozpětí za tři měsíce v souladu s tabulkou
č. 3. Tabulka č. 3 || Sekuritizace s kontrolovanou možností předčasného splacení || Sekuritizace s nekontrolovanou možností předčasného splacení Průměr nadměrného rozpětí za tři měsíce || Konverzní faktor || Konverzní faktor Nad úroveň A || 0 % || 0 % Úroveň A || 1 % || 5 % Úroveň B || 2 % || 15 % Úroveň C || 20 % || 50 % Úroveň D || 20 % || 100 % Úroveň E || 40 % || 100 % 30.
„Úrovní A“ v tabulce
č. 3 se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 133,33 %
úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne
nižší než 100 % této úrovně; „úrovní B“ se rozumí hodnoty nadměrného
rozpětí nižší než 100 % úrovně, při které má být nadměrné
rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 75 % této úrovně; „úrovní C“ se
rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 75 % úrovně,
při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 50
% této úrovně; „úrovní D“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí
nižší než 50 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí
zachyceno, ale ne nižší než 25 % této úrovně; a „úrovní E“ se rozumí
hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 25 % úrovně, při které
má být nadměrné rozpětí zachyceno. 31.
Pro všechny ostatní
sekuritizace s kontrolovanou možností předčasného splacení u
revolvingových expozic je konverzní faktor stanoven na 90 %. 32.
Pro všechny ostatní
sekuritizace s nekontrolovanou možností předčasného splacení u
revolvingových expozic je konverzní faktor stanoven na 100 %.
2.6.
Uznání nástrojů pro
snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic
33.
Pokud je zajištění
úvěrového rizika poskytnuto pro sekuritizovanou pozici, lze výpočet
hodnoty rizikově vážených expozic pozměnit v souladu s přílohou
VIII.
2.7.
Snížení hodnoty
rizikově vážených expozic
34.
Jak je stanoveno v
čl. 66 odst. 2, mohou úvěrové instituce v případě
sekuritizované pozice, které je přiřazena riziková váha 1250 %,
alternativně, namísto zařazení této pozice do výpočtu hodnoty
rizikově vážených expozic, odečíst hodnotu této expozice od kapitálu.
Pro tyto účely může výpočet hodnoty expozice zohledňovat
uznatelné majetkové zajištění způsobem v souladu s odstavcem 33. 35.
Pokud úvěrová
instituce využije tuto alternativu uvedenou v odstavci 34, musí od hodnoty
uvedené v tomto odstavci jako maximální hodnota rizikově vážené expozice
vypočítaná uvedenými úvěrovými institucemi odečíst pro
účely odstavce 9 hodnotu rovnající se 12,5 násobku hodnoty odečtené v
souladu s odstavcem 34.
3.
Výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic v rámci přístupu založeného na interním
ratingu
3.1.
Pořadí metod
36.
Pro účely
článku 96 se hodnota rizikově vážené expozice u sekuritizovaných
pozic vypočítá v souladu s odstavci 36 až 74. 37.
V případě
pozice s externím ratingem či pozice, pro kterou je možno použít odvozený
rating, se pro výpočet hodnoty rizikově vážené expozice použije
metoda založená na ratingu uvedená v odstavcích 45 až 49. 38.
V případě
pozice bez externího ratingu se použije metoda regulačního vzorce uvedená
v odstavcích 50 až 52 s výjimkou případů, kdy je povoleno používat
metodu interního hodnocení uvedenou v odstavcích 42 a 43. 39.
Jiná úvěrová
instituce než úvěrová instituce vystupující v roli původce nebo
sponzora může metodu regulačního vzorce použít pouze se souhlasem
příslušných orgánů. 40.
V případě
úvěrové instituce vystupující v roli původce nebo sponzora, která
není schopna vypočítat Kirb a nemá povolení používat metodu
interního hodnocení pro pozice v programech ABCP, a dále v případě
jiných úvěrových institucí, které nezískaly povolení používat metodu
regulačního vzorce ani, v případě pozic v programech ABCP,
metodu interního hodnocení, se na sekuritizované pozice, které nemají externí
rating a není na ně možné použít odvozený rating, použije riziková váha
1250 %.
3.1.1.
Použití odvozených
ratingů
41.
Pokud jsou splněny
následující minimální provozní požadavky, přiřadí instituce pozici
bez ratingu odvozený externí rating, který se rovná externímu ratingu těch
pozic s ratingem („referenční pozice“), které jsou na nejvyšší úrovni ze
všech pozic, jež jsou ve všech ohledech podřízeny dané sekuritizované
pozici bez ratingu. a) Referenční
pozice musí být ve všech ohledech podřízeny sekuritizované tranši bez
ratingu; b) splatnost
referenčních pozic musí být stejná jako splatnost dané pozice bez ratingu
nebo delší; c) odvozený rating
musí být průběžně aktualizován, aby odrážel veškeré změny v
externím ratingu referenčních sekuritizovaných pozic.
3.1.2.
„Metoda interního
hodnocení“ u pozic v programech ABCP
42.
Pokud s tím souhlasí
příslušné orgány a pokud jsou splněny následující podmínky, může
úvěrová instituce přiřadit pozici bez ratingu v programu ABCP
odvozený rating, jak je uvedeno v odstavci 43. a) Pozice v
komerčním papíru emitovaném v rámci daného programu jsou pozice s
ratingem; b) úvěrová
instituce musí přesvědčit příslušné orgány o tom, že její
interní hodnocení úvěrové kvality pozice zohledňuje veřejně
dostupnou metodiku hodnocení jedné nebo více uznaných ratingových agentur pro
rating cenných papírů krytých expozicemi stejného druhu jako jsou
sekuritizované expozice; c) ratingové
agentury, jejichž metodika je použita v souladu s požadavkem v písmeně b),
musí zahrnovat ty ratingové agentury, které komerčnímu papíru emitovanému
v rámci programu poskytly externí rating. Kvantitativní prvky, jako např.
stresové faktory, používané při přiřazování určité
úvěrové kvality dané pozici musí být minimálně stejně
konzervativní jako prvky použité v příslušné metodice hodnocení dané
ratingové agentury; d) při
vyvíjení interní metodiky hodnocení musí úvěrová instituce zohlednit
všechny zveřejněné metodiky ratingů uznaných ratingových agentur
pro rating cenných papírů krytých expozicemi stejného druhu jako jsou
sekuritizované expozice. Tuto skutečnost musí úvěrová instituce
zdokumentovat a minimálně jednou ročně aktualizovat; e) interní
metodika hodnocení úvěrové instituce musí obsahovat ratingové stupně.
Tyto ratingové stupně musí odpovídat externím ratingům uznaných
ratingových agentur. Tato skutečnost musí být výslovně
zdokumentována; f) interní
metodika hodnocení musí být využívána při interních postupech pro
řízení rizik úvěrové instituce, včetně procesů
rozhodování, poskytování informací vedení a rozdělování kapitálu; g) interní nebo
externí auditoři, ratingová agentura nebo interní subjekt pro
přezkoumávání úvěrů nebo řízení rizika úvěrové
instituce pravidelně přezkoumávají interní proces hodnocení a kvalitu
interních hodnocení úvěrové kvality expozic úvěrové instituce v
programu ABCP. Pokud toto přezkoumávání provádí interní audit, subjekt pro
přezkoumávání úvěrů či pro řízení rizika, musí být
tyto subjekty nezávislé na útvarech, které vytvářejí program ABCP, i od
útvarů, které jsou odpovědné za vztahy se zákazníky; h) úvěrová
instituce musí průběžně sledovat výsledky svých interních
ratingů, aby mohla ohodnotit svou interní metodiku hodnocení, a v
případě potřeby musí provést změny této metodiky, pokud se
vývoj expozic pravidelně odchyluje od vývoje očekávaného na základě
interních ratingů; i) program ABCP
obsahuje standardy pro upisování ve formě úvěrových a
investičních pokynů. Při rozhodování o nákupu aktiv posoudí
správce programu druh nakupovaných aktiv, druh a peněžní hodnotu expozic
vznikajících z poskytování likviditních facilit a úvěrových posílení,
rozložení ztrát a právní a ekonomické oddělení převedených aktiv od
subjektu prodávajícího tato aktiva. Musí být provedena úvěrová analýza
rizikového profilu subjektu prodávajícího aktiva, která musí zahrnovat analýzu
minulých i očekávaných budoucích finančních výsledků, aktuální
pozice na trhu, očekávané budoucí konkurenceschopnosti, výše zadlužení,
peněžního toku a ukazatele úrokového krytí a externí rating. Dále by u
prodávajícího měly být ověřeny standardy pro upisování, jeho
kapacity pro provádění činnosti obsluhovatele a postupy inkasa; j) standardy pro
upisování v rámci programu ABCP musí stanovit minimální kritéria pro
uznatelnost aktiv, která zejména i) vylučují
nákup aktiv, která jsou výrazně po splatnosti nebo v selhání; ii) omezují
nadměrnou koncentraci vůči jednomu dlužníku nebo zeměpisné
oblasti; iii) omezují dobu
splatnosti nakupovaných aktiv; k) součástí
programu ABCP jsou zásady a postupy inkasa, které zohledňují provozní
kapacitu a úvěrovou kvalitu obsluhovatele. Program musí snižovat riziko
prodejce/obsluhovatele prostřednictvím různých metod, jako jsou
např. spouštěcí mechanismy založené na současné úvěrové
kvalitě, které by zamezily směšování finančních
prostředků (co-mingling of funds); l) agregovaný
odhad ztráty z portfolia aktiv, jehož koupě je v rámci programu ABCP
zvažována, musí zohledňovat veškeré zdroje potenciálního rizika, jako
např. úvěrové riziko a riziko rozmělnění. Jestliže je
úvěrové posílení poskytnuté prodejcem založeno pouze na ztrátách
vztahujících se k úvěrovým událostem, musí být vytvořena samostatná
rezerva pro riziko rozmělnění, je-li toto riziko pro dané portfolio
expozic významné. Dále se musí při posuzování požadované úrovně
posílení přezkoumávat informace z několika minulých let,
včetně ztrát, stavů nesplácení, rozmělnění a míry
obratu pohledávek; m) program ABCP by
měl obsahovat strukturální rysy pro nákup expozic (např. wind-down
triggers), aby bylo sníženo riziko možného zhoršení úvěrové kvality
podkladového portfolia. Příslušné orgány
mohou prominout splnění požadavku, aby metodika hodnocení ratingové
agentury byla veřejně dostupná, jestliže jsou
přesvědčeny, že s ohledem na specifické rysy dané sekuritizace –
např. její výjimečnou strukturu – dosud neexistuje veřejně
dostupná metodika hodnocení ratingové agentury. 43.
Pozici, která nemá
rating, přiřadí úvěrová instituce jeden ze svých ratingových
stupňů popsaných v odstavci 42. Pozici se přiřadí odvozený
rating stejný jako externí ratingy odpovídající danému ratingovému stupni tak,
jak je stanoveno v odstavci 42. Pokud je tento odvozený rating na počátku
sekuritizace na úrovni investičního stupně nebo na vyšší úrovni, lze
s ním zacházet jako s uznaným externím ratingem od uznané ratingové agentury
pro účely výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic.
3.2.
Maximální hodnota
rizikově vážených expozic
44.
V případě
úvěrové instituce vystupující v roli původce nebo sponzora či
jiných úvěrových institucí, které mohou vypočítat KIRB,
může být hodnota rizikově vážených expozic stanovovaná pro jejich
sekuritizované pozice omezena na tu hodnotu, která by vedla ke stanovení
kapitálového požadavku podle čl. 75 písm. a) jako součtu 8 % hodnoty
rizikově vážených expozic za situace, kdy by sekuritizovaná aktiva
sekuritizována nebyla a zůstala by v rozvaze úvěrové instituce, a
výše očekávaných ztrát z těchto expozic.
3.3.
Metoda založená na
ratingu
45.
Podle metody založené na
ratingu se hodnota rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice s
ratingem vypočítá tak, že na hodnotu expozice se použije riziková váha
spojená se stupněm externího ratingu, který byl danému ratingu
přiřazen příslušnými orgány v souladu s článkem 98, jak je
stanoveno v tabulkách č. 4 a 5. Tabulka č. 4 Jiné pozice než pozice s
krátkodobými externími ratingy Stupeň externího ratingu (Credit Quality Step, CQS) || Riziková váha || A || B || C CQS 1 || 7 % || 12 % || 20 % CQS 2 || 8 % || 15 % || 25 % CQS 3 || 10 % || 18 % || 35 % CQS 4 || 12 % || 20 % || 35 % CQS 5 || 20 % || 35 % || 35 % CQS 6 || 35 % || 50 % || 50 % CQS 7 || 60 % || 75 % || 75 % CQS 8 || 100 % || 100 % || 100 % CQS 9 || 250 % || 250 % || 250 % CQS 10 || 425 % || 425 % || 425 % CQS 11 || 650 % || 650 % || 650 % Nižší než CQS 11 || 1250 % || 1250 % || 1250 % Tabulka č. 5 Pozice s krátkodobými
externími ratingy Stupeň externího ratingu (Credit Quality Step, CQS) || Riziková váha || A || B || C CQS 1 || 7 % || 12 % || 20 % CQS 2 || 12 % || 20 % || 35 % CQS 3 || 60 % || 75 % || 75 % Všechny ostatní externí ratingy || 1250 % || 1250 % || 1250 % 46.
S výhradou odstavce 47 se
rizikové váhy ve sloupci A každé tabulky použijí, pokud je pozice v
sekuritizované tranši nejvyšší úrovně. Při rozhodování, zda na danou
tranši lze v této souvislosti nahlížet jako na tranši nejvyšší úrovně,
není nutno zohledňovat splatné částky vyplývající z úrokových či
měnových derivátů, poplatky či jiné obdobné platby. 47.
Rizikové váhy ve sloupci
C každé tabulky se použijí na pozici v sekuritizaci, kde je skutečný
počet sekuritizovaných expozic menší než šest. Při stanovování
skutečného počtu sekuritizovaných expozic se s vícenásobnými
expozicemi vůči jednomu dlužníkovi zachází jako s jednou expozicí. Skutečný
počet expozic se vypočítá jako: kde EADi
představuje součet hodnot expozic pro všechny expozice vůči
i-tému dlužníkovi. V případě resekuritizace (sekuritizace
sekuritizovaných expozic) musí úvěrová instituce vycházet z počtu
sekuritizovaných expozic v portfoliu, a nikoli z počtu podkladových
expozic v původních portfoliích, z nichž podkladové sekuritizované
expozice vycházejí. Jestliže je znám podíl největší expozice C1
na celém portfoliu, může úvěrová instituce vypočítat N jako 1/C1. 48.
Na všechny ostatní pozice
se použijí rizikové váhy ve sloupci B. 49.
Nástroje snižování
úvěrového rizika sekuritizovaných pozic lze uznat v souladu s odstavci 58
až 60.
3.4.
Metoda regulačního
vzorce
50.
S výhradou odstavců
56 a 57 je v souladu s metodou regulačního vzorce riziková váha pro
sekuritizovanou pozici stanovena jako větší z následujících dvou hodnot: 7
% nebo riziková váha stanovená v souladu s odstavcem 51. 51.
S výhradou odstavců
56 a 57 se riziková váha, která má být použita na danou hodnotu expozice, rovná 12,5 x (S[L+T] – S[L]) /
T kde kde t = 1000, a w = 20. V těchto výrazech se
symbolem Beta[x; a, b] rozumí hodnota kumulativní distribuční funkce
rozdělení beta s parametry a, b spočítaná v bodě x. T (poměrná
velikost, thickness, tranše, ve které je pozice držena) se
měří jako poměr mezi nominální hodnotou příslušné tranše a
součtem hodnot sekuritizovaných expozic. Pro tyto účely se hodnota
expozice derivátového nástroje uvedeného v příloze IV rovná, pokud
současná reálná hodnota není kladná, potenciální budoucí úvěrové
expozici vypočítané v souladu s přílohou III; Kirbr je poměr mezi
Kirb a součtem hodnot sekuritizovaných expozic. Kirbr je vyjádřen v
desetinné formě (např. Kirb rovnající se 15 % portfolia by byl
vyjádřen jako Kirbr rovnající se 0,15). L (úroveň
úvěrového posílení) se měří jako poměr mezi nominální
hodnotou všech tranší podřízených té tranši, ve které je pozice držena, a
součtu hodnot sekuritizovaných expozic. Kapitalizované budoucí výnosy
nejsou do měření L zahrnuty. V případě derivátových
nástrojů uvedených v příloze IV mohou být splatné částky od
protistran představující tranše podřízené dané tranši při
výpočtu úrovně posílení zachyceny pouze ve své současné reálné
hodnotě (tj. bez zahrnutí potenciálních budoucích úvěrových expozic).
N je skutečný
počet expozic vypočítaný v souladu s odstavcem 47. ELGD, expozicí vážená
průměrná hodnota LGD, je počítána takto: kde LGDi
představuje průměrnou hodnotu LGD vzhledem ke všem expozicím
vůči i-tému dlužníkovi, kde LGD se určí v souladu s články
84 až 89. V případě resekuritizace se na sekuritizované pozice
použije LGD ve výši 100 %. Tam, kde je riziko selhání a riziko
rozmělnění pro nakoupené pohledávky v rámci sekuritizace agregováno
(např. k pokrytí ztrát z obou zdrojů rizik je k dispozici jedna
rezerva nebo přezajištění), je vstup LGD stanoven jako vážený
průměr LGD v případě úvěrového rizika a 75 % LGD v
případě rizika rozmělnění. Dané váhy jsou samostatné
kapitálové požadavky pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění. Zjednodušené vstupy Jestliže hodnota
expozice největší sekuritizované expozice C1 není větší
než 3 % součtu hodnot sekuritizovaných expozic, pak pro účely metody
regulačního vzorce může úvěrová instituce stanovit LGD = 50 % a
N vypočítat podle jednoho z následujících vzorců . nebo N=1/ C1. Cm je
poměr mezi součtem hodnot největších expozic „m“ a součtem hodnot
sekuritizovaných expozic. Úroveň „m“ může být stanovena úvěrovou
institucí. Pro účely
sekuritizace zahrnující retailové expozice mohou příslušné orgány povolit
použití metody regulačního vzorce s využitím zjednodušení: h = 0 a v
= 0. 52.
Nástroje snižování
úvěrového rizika sekuritizovaných pozic lze uznat v souladu s odstavci 58,
59 a 61 až 65.
3.5.
Likviditní facility
53.
Ustanovení odstavců
54 a 55 se použijí pro určení hodnoty expozice u sekuritizované pozice bez
ratingu, která má formu některých druhů likviditních facilit.
3.5.1.
Likviditní facility,
které mohou být čerpány pouze v případě celkového narušení trhu
54.
Na nominální hodnotu
likviditní facility, která může být čerpána pouze v případě
celkového narušení trhu a která splňuje podmínky pro „uznatelnou likviditní
facilitu“ stanovené v odstavci 14, lze použít konverzní faktor 20 %.
3.5.2.
Zálohové facility
55.
Na nominální hodnotu
likviditní facility, která splňuje podmínky stanovené v odstavci 16, lze
použít konverzní faktor 0 %. Výjimečný postup
pro případ, kdy není možné spočítat Kirb 56.
Pokud není vhodné, aby
úvěrová instituce počítala hodnotu rizikově vážených expozic pro
sekuritizované expozice, jako kdyby sekuritizovány nebyly, může
úvěrová instituce, výjimečně a se souhlasem příslušných
orgánů, dočasně používat pro výpočet hodnoty rizikově
vážených expozic pro sekuritizovanou pozici bez ratingu ve formě
likviditní facility níže uvedený postup. 57.
Pro sekuritizovanou
pozici ve formě likviditní facility lze použít nejvyšší rizikovou váhu,
která by byla podle článků 78 až 83 použita na kteroukoliv ze
sekuritizovaných expozic, kdyby nebyly sekuritizované. Pokud má likviditní
facilita původní splatnost jeden rok nebo kratší, lze při
určování hodnoty dané expozice na nominální hodnotu této facility použít
konverzní faktor 50 %. Splňuje-li likviditní facilita podmínky stanovené v
odstavci 54, je možno použít konverzní faktor 20 %.
3.6.
Uznání nástrojů pro
snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic
3.6.1.
Majetkové zajištění
58.
Uznatelné majetkové
zajištění je omezeno na zajištění, které je uznatelné pro
výpočet hodnoty rizikově vážených expozic podle článků 78
až 83, jak je uvedeno v článcích 90 až 93, a uznání je podmíněno
splněním příslušných minimálních požadavků vymezených v
těchto článcích.
3.6.2.
Zajištění třetí
stranou
59.
Uznatelné zajištění
třetí stranou a okruh poskytovatelů tohoto zajištění jsou
omezeny na zajištění a poskytovatele, které je možno uznat podle
článků 90 až 93, a uznání je podmíněno splněním
příslušných minimálních požadavků vymezených v těchto
článcích.
3.6.3.
Výpočet kapitálových
požadavků pro sekuritizované pozice se zohledněním nástrojů pro
snižování úvěrového rizika
Metoda založená na
ratingu 60.
Pokud se hodnota
rizikově vážených expozic počítá za pomoci metody založené na
ratingu, lze hodnotu expozice nebo hodnotu rizikově vážené expozice u
sekuritizované pozice, pro kterou existuje zajištění úvěrového
rizika, upravit v souladu s ustanoveními přílohy VIII platnými pro
výpočet hodnoty rizikově vážených expozic podle článků 78
až 83. Metoda regulačního
vzorce – plné zajištění 61.
Pokud se hodnota
rizikově vážených expozic počítá za pomoci metody regulačního
vzorce, stanoví úvěrová instituce „skutečnou rizikovou váhu“ pozice.
Tu vypočítá tak, že hodnotu rizikově vážené expozice vyplývající ze
sekuritizované pozice vydělí hodnotou této pozice a tento podíl vynásobí
číslem 100. 62.
V případě
majetkového zajištění úvěrového rizika se hodnota rizikově
vážené expozice u sekuritizované pozice vypočítá tak, že hodnota expozice
po zohlednění majetkového zajištění (E*, stanoveno podle článků
90 až 93 pro výpočet hodnoty rizikově vážených expozic podle
článků 78 až 83 za předpokladu, že hodnota sekuritizované pozice
je E) se vynásobí skutečnou rizikovou váhou. 63.
V případě
zajištění úvěrového rizika třetí stranou se hodnota
rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice vypočítá tak, že
hodnota GA (výše zajištění po zohlednění nesouladu
měn a nesouladu splatností podle ustanovení přílohy VIII) se vynásobí
rizikovou váhou poskytovatele zajištění; tento výsledek se
přičte k výsledku, jehož se dosáhne tím, že se hodnota sekuritizované
pozice mínus GA vynásobí skutečnou rizikovou váhou. Metoda regulačního
vzorce – částečné zajištění 64.
Jestliže snižování
úvěrového rizika pokrývá u sekuritizované pozice „první ztrátu“ nebo
pokrývá ztráty poměrným způsobem, může úvěrová instituce
použít ustanovení odstavců 61 až 63. 65.
V ostatních
případech zachází úvěrová instituce se sekuritizovanou pozicí jako se
dvěma nebo více pozicemi, přičemž nezajištěná část je
považována za pozici s nižší úvěrovou kvalitou. Pro účely výpočtu
hodnoty rizikově vážené expozice této pozice se použijí ustanovení
odstavců 50 až 52 s výjimkou toho, že „T“ je v případě
majetkového zajištění upraveno na e* a v případě zajištění
třetí stranou na T-g, přičemž e* označuje poměr
hodnoty E* k celkovému pomyslnému objemu portfolia podkladových nástrojů,
kde E* označuje upravenou hodnotu expozice sekuritizované pozice
vypočítanou v souladu s ustanoveními přílohy VIII platnými pro
výpočet hodnoty rizikově vážených expozic podle článků 78
až 83 za předpokladu, že hodnota sekuritizované pozice je E, a g je
poměr nominální hodnoty zajištění úvěrového rizika (upravené o
nesoulad měn nebo nesoulad splatností podle ustanovení přílohy VIII)
a součtu hodnot sekuritizovaných expozic. V případě
zajištění úvěrového rizika třetí stranou se riziková váha
poskytovatele zajištění použije na tu část pozice, která nespadá pod
upravenou hodnotu „T“.
3.7.
Dodatečné kapitálové
požadavky pro sekuritizace revolvingových expozic s možností
předčasného splacení
66.
Kromě hodnoty
rizikově vážených expozic týkajících se sekuritizovaných pozic musí
úvěrová instituce vystupující v roli původce vypočítat hodnotu
rizikově vážené expozice podle metodiky uvedené v odstavcích 17 až 32,
pokud prodává revolvingové expozice do sekuritizace s možností předčasného
splacení. 67.
Pro účely odstavce
66 se ustanovení odstavců 20 a 21 nahrazují ustanoveními odstavců 68
a 69. 68.
Pro účely
těchto ustanovení se „podílem původce“ rozumí součet a) nominální
hodnoty pomyslného objemu portfolia čerpaných částí prodaných do sekuritizace,
jejíž poměr vzhledem k hodnotě celého portfolia prodaného do
sekuritizační struktury určuje poměr peněžních toků
vytvářených jistinou, úroky a dalšími platbami, které nemohou sloužit k
zaplacení držitelům sekuritizovaných pozic v rámci sekuritizace, a b) nominální
hodnoty objemu portfolia nečerpaných částí úvěrových linek,
jehož čerpané části byly prodány do sekuritizace, jejíž poměr
vzhledem k celkové výši těchto nečerpaných částí je stejný jako
poměr nominální hodnoty vymezené v písmeně a) k nominální
hodnotě seskupení čerpaných částí prodaných do sekuritizace. Aby splnil podmínky výše
uvedené definice, nesmí být podíl původce podřízen podílu
investorů. „Podílem investorů“
se rozumí součet nominální hodnoty pomyslného objemu portfolia
čerpaných částí nespadajících pod písmeno a) a nominální hodnoty
objemu portfolia nečerpaných částí úvěrových linek, jehož
čerpané části byly prodány do sekuritizace a jež nespadají pod
písmeno b). 69.
Expozice úvěrové
instituce vystupující v roli původce spojená s nároky na tu část
podílu původce, která je vymezená v odst. 68 písm. a), nesmí být
považována za sekuritizovanou pozici, nýbrž za poměrnou expozici
vůči sekuritizovaným expozicím z čerpaných částí, které
jsou stanoveny, jako by sekuritizovány nebyly, a to ve výši, která se rovná
výši vymezené v odst. 68 písm. a). Rovněž se má za to, že úvěrová
instituce vystupující v roli původce má poměrnou expozici
vůči nečerpaným částem úvěrových linek, jejichž
čerpané části byly prodány do sekuritizace, a to ve výši, která se
rovná výši vymezené v odst. 68 písm. b).
3.8.
Snížení hodnoty
rizikově vážených expozic
70.
Hodnota rizikově
vážené expozice sekuritizované pozice, které je přiřazena riziková
váha 1250 %, může být snížena o hodnotu, která je rovna 12,5 násobku úprav
ocenění vytvořených pro tyto sekuritizované expozice úvěrovou
institucí. Pokud jsou úpravy ocenění zohledněny pro tento účel,
nesmí už být zohledňovány pro účely výpočtu vymezeného v
příloze VII části 1 odst. 34. 71.
Hodnota rizikově
vážené expozice sekuritizované pozice může být snížena o hodnotu, která je
rovna 12,5 násobku úprav ocenění vytvořených pro tuto pozici
úvěrovou institucí. 72.
Jak je stanoveno v
čl. 66 odst. 2, mohou úvěrové instituce v případě
sekuritizované pozice, které je přiřazena riziková váha 1250 %, alternativně,
namísto zařazení této pozice do výpočtu hodnoty rizikově
vážených expozic, odečíst hodnotu této expozice od kapitálu. 73.
Pro účely odstavce
73 a) hodnota
expozice může být odvozena z hodnoty rizikově vážených expozic,
přičemž jsou zohledněna veškerá snížení uskutečněná
podle odstavců 70 a 71; b) výpočet
hodnoty expozice může zohledňovat uznatelné majetkové zajištění,
a to způsobem, který je shodný s metodikou předepsanou v odstavcích
58 až 65; c) pokud je k
výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic použita metoda
regulačního vzorce a L < KIRBR a [L+T] > KIRBR,
lze s pozicí zacházet jako se dvěma pozicemi, kde L je rovno KIRBR
pro tu pozici, která má vyšší úroveň. 74.
Pokud úvěrová
instituce využije tuto alternativu uvedenou v odstavci 72, musí od hodnoty
uvedené v tomto odstavci jako maximální hodnota rizikově vážené expozice
vypočítaná uvedenými úvěrovými institucemi odečíst pro
účely odstavce 44 hodnotu rovnající se 12,5 násobku hodnoty odečtené
v souladu s odstavcem 72. Příloha X
Operační riziko
Část 1 - Přístup základního ukazatele
1.
Kapitálový požadavek
1.
Kapitálový požadavek k
operačnímu riziku podle přístupu základního ukazatele se rovná 15 %
hodnoty relevantního ukazatele vymezeného níže.
2.
Relevantní ukazatel
2.
Relevantním ukazatelem se
rozumí tříletý průměr součtu čistého úrokového výnosu
a čistého neúrokového výnosu. 3.
Tento tříletý
průměr se vypočítá na základě posledních šesti
dvanáctiměsíčních sledování k polovině a ke konci účetního
roku. Nejsou-li k dispozici auditované údaje, lze použít neauditované odhady. 4.
Je-li v případě
některého sledování součet čistého úrokového výnosu a
čistého neúrokového výnosu záporný nebo roven nule, nesmí být tato hodnota
do výpočtu tříletého průměru zahrnována. Relevantní ukazatel
se vypočte jako součet kladných hodnot dělený počtem
těchto kladných hodnot.
2.1.
Úvěrové instituce
podléhající směrnici 86/635/EHS
5.
Na základě
účetních kategorií ve výkazu zisků a ztrát úvěrových institucí
podle článku 27 směrnice 86/635/EHS se relevantní ukazatel
vyjádří jako součet položek uvedených v tabulce č. 1. Každá
položka je do součtu zahrnuta s příslušným kladným nebo záporným
znaménkem. 6.
Tyto položky mohou být v
případě potřeby upraveny v souladu s požadavky odstavců 7 a
8. Tabulka č. 1: 1 Výnosy z úroků a podobné výnosy 2 Náklady na úroky a podobné náklady 3 Výnosy z cenných papírů: a) z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým výnosem b) z účastí s rozhodujícím vlivem c) z účastí s podstatným vlivem 4 Výnosy z poplatků a provizí 5 Náklady na poplatky a provize 6 Čistý zisk nebo ztráta z finančních operací 7 Ostatní provozní výnosy
2.1.1.
Podmínky:
7.
Ukazatel se počítá
před odečtením rezerv a provozních nákladů. 8.
Následující položky se
při výpočtu ukazatele nepoužijí: a) realizovaný
zisk/ztráta z prodeje nástrojů bankovního portfolia; b) mimořádné
a nepravidelné výnosy; c) výnosy z
pojistného plnění. Je-li
přecenění nástrojů obchodního portfolia účtováno do výkazu
zisků a ztrát, lze toto přecenění zahrnout. Pokud se použije
čl. 36 odst. 2 směrnice 86/635/EHS, zahrne se přecenění účtované
ve výkazu zisků a ztrát.
2.2.
Úvěrové instituce
podléhající jinému účetnímu rámci
9.
Jestliže úvěrové
instituce podléhají jinému účetnímu rámci než rámci stanovenému ve
směrnici 86/635/EHS, měly by relevantní ukazatel počítat na
základě údajů, které nejlépe odpovídají výše uvedené definici. Část 2 -
Standardizovaný přístup
1.
Kapitálový požadavek
1.
Kapitálový požadavek k
operačnímu riziku podle standardizovaného přístupu se rovná prostému
součtu kapitálových požadavků vypočítaných pro jednotlivé
obchodní linie uvedené v tabulce č. 2. 2.
Kapitálový požadavek pro
danou obchodní linii se rovná stanovenému procentu relevantního ukazatele. 3.
Ukazatel se počítá
pro každou obchodní linii zvlášť. 4.
U jednotlivých obchodních
linií se relevantním ukazatelem rozumí tříletý průměr
součtu čistého úrokového výnosu a ročního čistého
neúrokového výnosu, jak je stanoveno v části 1 odst. 5 až 9. 5.
Tento tříletý
průměr se vypočítá na základě posledních šesti
dvanáctiměsíčních sledování k polovině a ke konci účetního
roku. Nejsou-li k dispozici auditované údaje, lze použít neauditované odhady. 6.
Je-li v případě
některého sledování součet čistého úrokového výnosu a
čistého neúrokového výnosu záporný, přiřadí se mu nulová
hodnota. Tabulka č. 2: Obchodní linie || Seznam činností || Procentní podíl Strukturované financování || Upisování finančních nástrojů nebo umísťování finančních nástrojů na základě pevného závazku převzetí Služby spojené s upisováním Investiční poradenství Poradenství pro podniky ve věcech kapitálové struktury, průmyslové strategie a v souvisejících otázkách a poradenství a služby v oblasti fúzí a koupě podniků Investiční výzkum a finanční analýza a jiné formy všeobecných doporučení ohledně transakcí s finančními nástroji || 18 % Obchodování na finančních trzích || Obchodování na vlastní účet Peněžní makléřství Přijímání a převody příkazů vztahujících se k jednomu či více finančním nástrojům Provádění klientských příkazů Umísťování finančních nástrojů bez pevného závazku převzetí Provozování vícestranných obchodních systémů (Multilateral Trading Facilities) || 18 % Retailové makléřství (Obchodování s jednotlivými fyzickými osobami nebo s malými a středními podniky splňujícími kritéria vymezená v článku 55 pro třídu retailových expozic) || Přijímání a převody příkazů vztahujících se k jednomu či několika finančním nástrojům Provádění klientských příkazů Umísťování finančních nástrojů bez pevného závazku převzetí || 12 % Komerční bankovnictví || Přijímání vkladů a jiných splatných peněžních prostředků Poskytování úvěrů Finanční leasing Záruky a přísliby || 15 % Retailové bankovnictví (Obchodování s jednotlivými fyzickými osobami nebo s malými a středními podniky splňujícími kritéria vymezená v článku 55 pro třídu retailových expozic) || Přijímání vkladů a jiných splatných peněžních prostředků Poskytování úvěrů Finanční leasing Záruky a přísliby || 12 % Provádění plateb a vypořádání || Služby týkající se převodu peněžních prostředků Vydávání a správa platebních prostředků || 18 % Služby z pověření || Uložení a správa finančních nástrojů na účet klienta, včetně opatrovnictví a souvisejících služeb jako např. obhospodařování peněžních prostředků či kolaterálu || 15 % Obhospodařování aktiv || Obhospodařování portfolií Obhospodařování podílů v podnicích kolektivního investování Jiné formy obhospodařování aktiv || 12 % 7.
Příslušné orgány
mohou úvěrové instituci povolit, aby kapitálový požadavek k
operačnímu riziku počítala podle alternativního standardizovaného
přístupu vymezeného v odstavcích 9 až 16.
2.
Zásady pro
přiřazování obchodních linií (mapping)
8.
Úvěrové instituce
musí stanovit a zdokumentovat konkrétní zásady a kritéria pro
přiřazování ukazatele pro existující obchodní linie a činnosti
do standardizovaného rámce. Kritéria musí být přezkoumávána a
případně upravována v návaznosti na nové či změněné
obchodní činnosti a rizika. Zásady pro přiřazování k obchodním
liniím jsou následující: a) všechny
činnosti musí být přiřazeny k obchodním liniím tak, aby na jedné
straně nedocházelo k překrývání a na druhé straně žádná
činnost nebyla vynechána; b) jakákoliv
činnost, kterou nelze jednoznačně přiřadit k žádné
obchodní linii daného rámce, představuje však pomocnou funkci pro jinou
činnost do rámce zahrnutou, musí být přiřazena do stejné
obchodní linie jako ta činnost, kterou podporuje. Jestliže taková
činnost podporuje více obchodních linií, musí být její přiřazení
uskutečněno podle objektivních kritérií; c) pokud
některou činnost nelze přiřadit ke konkrétní obchodní
linii, bude použita ta obchodní linie, která vede k největšímu
kapitálovému požadavku. K téže obchodní linii pak budou přiřazeny i
související pomocné činnosti; d) úvěrové
instituce mohou k přidělení relevantního ukazatele k obchodním liniím
používat interní oceňovací metody. Náklady vzniklé v jedné obchodní linii,
které věcně souvisejí s jinou obchodní linií, mohou být
převedeny do té obchodní linie, se kterou věcně souvisejí,
např. pomocí postupů založených na nákladech na interní převody
mezi dvěma obchodními liniemi; e) přiřazování
činností k obchodním liniím pro účely stanovení kapitálových
požadavků k operačnímu riziku musí být konzistentní s kategoriemi
používanými pro úvěrová a tržní rizika; f) za zásady pro
přiřazování odpovídá vrcholové vedení pod dohledem řídících
orgánů úvěrové instituce; g) postupy pro
přiřazování k obchodním liniím musí podléhat nezávislému
přezkumu.
3.
Alternativní ukazatele
pro vybrané obchodní linie
3.1.
Postup
9.
Příslušné orgány
mohou úvěrové instituci povolit, aby pro obchodní linie retailové
bankovnictví a komerční bankovnictví používala alternativní ukazatel. 10.
Pro tyto obchodní linie
je relevantním ukazatelem normalizovaný ukazatel výnosu, který se rovná
součinu tříletého průměru celkové nominální hodnoty
poskytnutých úvěrů a půjček a koeficientu 0,035. 11.
Pro obchodní linii
retailového bankovnictví se úvěry a půjčkami rozumí celková
čerpaná částka v následujících úvěrových portfoliích: drobná
klientela, malé a střední podniky, s nimiž se zachází jako s drobnou
klientelou, a nakoupené retailové pohledávky. 12.
Pro obchodní linii
komerčního bankovnictví se úvěry a půjčkami rozumí
čerpaná částka v následujících úvěrových portfoliích: podniky,
státy, instituce, specializované úvěry, malé a střední podniky, s
nimiž se zachází jako s podniky, a nakoupené pohledávky vůči
podnikům. Zahrnují se též cenné papíry držené v bankovním portfoliu.
3.2.
Podmínky
13.
Povolení používat alternativní
ukazatele podléhá podmínkám v odstavcích 14 až 16.
3.2.1.
Obecná podmínka
14.
Úvěrová instituce
splňuje kvalifikační kritéria uvedená v odstavci 17.
3.2.2.
Specifické podmínky pro
retailové a komerční bankovnictví
15.
Naprostá většina
činností úvěrové instituce spadá do oblasti retailového nebo
komerčního bankovnictví, tyto činnosti tvoří alespoň 90 %
jejího příjmu. 16.
Úvěrová instituce je
schopna příslušným orgánům doložit, že významná část jejích
retailových nebo komerčních bankovních činností je tvořena
půjčkami, se kterými je spojena vysoká pravděpodobnost selhání,
a že alternativní standardizovaný přístup představuje lepší
východisko pro hodnocení operačního rizika.
4.
Kvalifikační
kritéria
17.
Kromě obecných
standardů v oblasti řízení rizik uvedených v článku 22 a
příloze V musí úvěrové instituce splňovat následující
kvalifikační kritéria uvedená níže. a) Úvěrové
instituce musí mít řádně zdokumentovaný systém hodnocení a
řízení operačního rizika s jasně stanovenými povinnostmi v rámci
tohoto systému. Musí určit své expozice vůči operačnímu
riziku a průběžně sledovat údaje týkající se operačního
rizika, včetně údajů o výrazných ztrátách. Tento systém musí být
podrobován pravidelnému nezávislému přezkumu; b) systém
hodnocení operačního rizika musí být úzce začleněn do
postupů pro řízení rizik dané úvěrové instituce. Jeho výsledky
musí být nedílnou součástí procesu sledování a kontroly rizikového profilu
úvěrové instituce v oblasti operačního rizika; c) úvěrové
instituce musí zavést systém podávání zpráv pro vedení, v jehož rámci příslušné
útvary úvěrové instituce obdrží zprávy o operačním riziku.
Úvěrové instituce musí mít zavedeny postupy pro podniknutí odpovídajících
opatření v závislosti na informacích obsažených ve zprávách pro vedení. Část 3 -
Pokročilé přístupy k měření
1.
Kvalifikační
kritéria
1.
Aby mohly používat
pokročilý přístup k měření, musí úvěrové instituce
přesvědčit příslušné orgány, že kromě obecných
standardů v oblasti řízení rizik uvedených v článku 22 a
příloze V splňují i níže uvedená kvalifikační kritéria.
1.1.
Kvalitativní standardy
2.
Interní systém
měření operačního rizika úvěrové instituce musí být
těsně propojen s každodenními procesy řízení rizik. 3.
Úvěrová instituce
musí mít nezávislý subjekt řízení rizika pro operační riziko. 4.
Expozice vůči
operačnímu riziku a ztráty z operačního rizika musí být
pravidelně hlášeny. Úvěrová instituce musí mít zavedeny postupy pro
podniknutí náležitých nápravných opatření. 5.
Systém řízení rizik
úvěrové instituce musí být řádně zdokumentován. Úvěrová
instituce musí mít k dispozici postupy, kterými zajistí dodržování stanovených
pravidel, a zásady pro případ jejich nedodržení. 6.
Postupy pro řízení
operačního rizika a systémy pro jeho měření musí být
pravidelně přezkoumávány interními nebo externími auditory. 7.
Validace systému pro
měření operačního rizika prováděná příslušnými orgány
musí zahrnovat: a) ověření,
zda interní procesy validace probíhají uspokojivým způsobem; b) zajištění
toho, že toky dat a procesy spojené se systémem pro měření rizik jsou
průhledné a dostupné.
1.2.
Kvantitativní standardy
1.2.1.
Postup
8.
Úvěrové instituce
stanovují kapitálový požadavek tak, aby zahrnoval jak očekávanou, tak
neočekávanou ztrátu, pokud nedoloží, že očekávaná ztráta je
přiměřeným způsobem zachycena v jejich interních obchodních
postupech. Měření operačního rizika musí zachycovat potenciální
závažné události na okrajích křivky, přičemž je nutno v
průběhu období jednoho roku dosáhnout míry spolehlivosti srovnatelné
s konfidenčním intervalem s hladinou spolehlivosti 99,9 %. 9.
Pro splnění výše
uvedené míry spolehlivosti musí systém měření operačního rizika
úvěrové instituce obsahovat určité zásadní prvky. Mezi tyto prvky
patří používání interních dat, externích dat, analýzy scénářů a
faktorů zohledňujících podnikatelské prostředí a systémy
vnitřní kontroly ve smyslu odstavců 13 až 24 níže. Úvěrová
instituce má mít řádně zdokumentovaný přístup k vážení
těchto čtyř prvků ve svém celkovém systému měření
operačního rizika. 10.
Systém pro
měření rizika musí zachytit hlavní faktory, které jsou zdrojem rizika
a které ovlivňují tvar koncové oblasti statistického rozložení ztrát. 11.
Korelace mezi
jednotlivými kategoriemi ztrát lze v případě operačního rizika
zohlednit jen tehdy, jestliže úvěrové instituce přesvědčí
příslušné orgány, že jejich systémy pro měření těchto
korelací jsou spolehlivé, jsou používány konzistentně a zohledňují
nejistotu spojenou s takovými odhady korelací, zejména v krizových obdobích.
Úvěrová instituce musí platnost svých předpokladů korelace
ověřovat za použití vhodných kvantitativních a kvalitativních
technik. 12.
Systém pro
měření rizika musí být vnitřně konzistentní a musí zamezit
vícenásobnému užití těch kvalitativních odhadů či technik
snižování rizika, které již byly zohledněny v jiných oblastech rámce
kapitálové přiměřenosti.
1.2.2.
Interní data
13.
Interní měření
operačního rizika musí vycházet z minimálně pětiletého období
sledování. V případě prvního použití pokročilého přístupu k
měření může úvěrová instituce použít tříleté období
sledování. 14.
Úvěrové instituce
musí být schopny přiřadit interní data o minulých ztrátách k obchodním
liniím definovaným v části 2 a k druhům událostí definovaným v
části 5 a na požádání poskytnout tato data příslušným orgánům.
Kritéria pro přiřazování ztrát k uvedeným obchodním liniím a
druhům událostí musí být objektivní a zdokumentovaná. Ztráty z operačního
rizika, které se vztahují k úvěrovému riziku a byly v minulosti zahrnuty
do interních databází pro účely úvěrového rizika, musí být
zaznamenány v databázích pro účely operačního rizika a určovány
odděleně. Pokud se s těmito ztrátami pro účely výpočtu
minimálních kapitálových požadavků zachází jako s úvěrovým rizikem,
nepodléhají kapitálovému požadavku k operačnímu riziku. Ztráty z
operačního rizika, které se vztahují k tržním rizikům, jsou
zahrnovány do rámce kapitálového požadavku k operačnímu riziku. 15.
Interní data o ztrátách
úvěrové instituce musí být komplexní, tzn. že musí zachycovat všechny
významné činnosti a expozice ze všech příslušných podsystémů a
zeměpisných oblastí. Úvěrové instituce musí být schopny doložit, že
jakékoli nezachycené činnosti nebo expozice, jak samostatně, tak i v
kombinaci, by neměly významný dopad na celkové odhady rizika. Musí být
stanovena odpovídající minimální úroveň pro sběr interních dat o
ztrátách. 16.
Kromě informací o
hrubém objemu ztrát musí úvěrové instituce shromažďovat i informace o
datu události, o jakémkoli výtěžku z dané hrubé ztráty, a též popisné
informace o rizikových faktorech nebo příčinách ztráty. 17.
Musí existovat konkrétní
kritéria pro přiřazování dat o ztrátách vzniklých při události v
centralizovaném útvaru nebo vzniklé při činnosti, která pokrývá více
než jednu obchodní linii, i při souvisejících událostech v
průběhu času. 18.
Úvěrové instituce
musí mít zdokumentované postupy pro posuzování trvající významnosti dat o
minulých ztrátách, včetně situací, kdy převáží lidský úsudek,
dojde k navýšení koeficienty či k jiným úpravám; musí v nich být též
stanoveno, v jakém rozsahu mohou být výše popsané úpravy použity a kdo jejich
použití schvaluje.
1.2.3.
Externí data
19.
Systém úvěrové
instituce pro měření operačního rizika musí využívat relevantní
externí data, zejména pokud existuje důvod k domněnce, že
úvěrová instituce je vystavena málo četným, avšak potenciálně
velmi závažným ztrátám. Úvěrová instituce musí mít systematický postup,
pomocí nějž stanoví, pro jaké situace musí použít externí data a jakým
způsobem budou tato data začleněna do jejího systému
měření. Podmínky a postupy používání externích dat musí být
pravidelně přezkoumávány, dokumentovány a musí podléhat pravidelnému
nezávislému přezkumu.
1.2.4.
Analýza scénářů
20.
Úvěrová instituce
musí využívat analýzu scénářů založených na odborných odhadech
společně s externími daty k ohodnocení své expozice vůči
událostem, které mohou způsobit významnou ztrátu. Tato ohodnocení musí být
průběžně ověřována a přehodnocována porovnáváním
se skutečnými daty o ztrátách, aby byla zajištěna smysluplnost jejich
použití.
1.2.5.
Faktory podnikatelského
prostředí a vnitřní kontroly
21.
Metodika hodnocení rizika
úvěrové instituce používaná na úrovni celého podniku musí zachycovat
klíčové faktory podnikatelského prostředí a vnitřní kontroly,
které mohou změnit její profil operačního rizika. 22.
Výběr každého
jednotlivého faktoru musí být zdůvodněn tím, že podle zkušenosti a
názoru odborníků z dotčených obchodních linií se jedná o faktor
významně ovlivňující riziko. 23.
Je třeba
řádně zdůvodnit citlivost rizikových odhadů na změny
faktorů a poměrnou váhu jednotlivých faktorů. Kromě
zachycení změn ve velikosti rizika, které nastaly díky zlepšení v jeho
řízení, musí být též zachycen potenciální nárůst rizika
způsobený vykonáváním složitějších činností či
nárůstem objemu obchodních činností. 24.
Tento proces musí být
zdokumentovaný a musí podléhat nezávislému přezkumu v rámci úvěrové
instituce i ze strany příslušných orgánů. Tento proces a jeho
výsledky musí být průběžně ověřovány a
přehodnocovány porovnáváním se skutečnými interními údaji o ztrátách
a s relevantními externími daty.
2.
Vliv pojištění
25.
Pokud jsou splněny
podmínky uvedené v odstavcích 26 až 29, mohou úvěrové instituce zohlednit
vliv pojištění. 26.
Poskytovatel je oprávněn
poskytovat pojištění nebo zajištění. 27.
Poskytovatel musí mít
rating minimálně stupně A (nebo ekvivalentní) co se týče jeho
schopnosti vyplácet pojistné plnění. a) Počáteční
platnost pojistky nesmí být kratší než jeden rok. V případě pojistek
se zbytkovou platností kratší než jeden rok musí úvěrová instituce provést
náležité snížení hodnoty, kterým zohlední zkracující se zbytkovou platnost dané
pojistky; v případě pojistek se zbytkovou platností 90 dní nebo
kratší může toto snížení dosáhnout až 100 %; b) minimální
výpovědní lhůta pro zrušení dané pojistné smlouvy je alespoň 90
dní; c) pojistka
neobsahuje žádné výluky z pojištění či omezení spojená se zásahem
orgánu dohledu nebo takové výluky či omezení, která, v případě
úvěrové instituce v úpadku, zabraňují úvěrové instituci,
konkursnímu správci či likvidátorovi vymáhat náhradu utrpěných škod
či výdajů vzniklých úvěrové instituci, s výjimkou událostí, ke
kterým došlo po zahájení konkursní správy či řízení směřujícího
k likvidaci dané úvěrové instituce; a to za předpokladu, že pojistka
může vyloučit jakoukoli pokutu, penále nebo náhradu škody plnící
represívní funkci v důsledku kroků podniknutých příslušnými
orgány; d) výpočty
účinků snižování rizika musí zohledňovat pojistné krytí
průhledným a konzistentním způsobem ve vztahu ke skutečné
pravděpodobnosti a dopadu ztrát použitých při celkovém stanovování
kapitálových požadavků k operačnímu riziku; e) pojištění
poskytuje třetí strana. V případě pojištění poskytnutého
kaptivními pojišťovnami a přidruženými subjekty musí být expozice
převedena na nezávislou třetí stranu splňující kritéria
uznatelnosti, např. prostřednictvím zajištění; f) postupy pro
uznávání pojištění jsou řádně zdůvodněny a
zdokumentovány. 28.
Metodika uznávání
pojištění musí prostřednictvím diskontů nebo snížení v rozsahu
uznaného pojištění zachycovat následující prvky: a) zbytkovou
platnost pojistky, je-li kratší než jeden rok, jak je uvedeno výše; b) lhůtu pro
zrušení pojistky, pokud je kratší než jeden rok; c) nejistotu v
platbách a nesoulad v krytí pojistnými smlouvami. 29.
Snížení kapitálového
požadavku plynoucí ze zohlednění pojištění nesmí přesáhnout 20 %
výše kapitálového požadavku pro operační riziko před zohledněním
technik snižování rizika.
3.
Žádost o povolení
používat pokročilý přístup k měření na úrovni skupiny
30.
V případě, že
má být pokročilý přístup k měření používán mateřskou
úvěrovou institucí v EU a jejími dceřinými společnostmi, nebo
dceřinými společnostmi mateřské finanční holdingové společnosti
v EU, musí žádost zahrnovat popis metodiky používané k rozdělení kapitálu
k operačnímu riziku mezi jednotlivé subjekty ve skupině. 31.
V žádosti je nutno uvést,
zda a jakým způsobem mají být do systému měření rizika
promítnuty účinky diverzifikace. Část 4 -
Kombinované používání různých metodik
1.
Používání
pokročilého přístupu k měření v kombinaci s ostatními
přístupy
1.
Úvěrová instituce
může používat pokročilý přístup k měření v kombinaci s
přístupem základního ukazatele nebo se standardizovaným přístupem,
pokud jsou splněny následující podmínky: a) jsou zachycena
všechna operační rizika úvěrové instituce. Příslušný orgán je
spokojen s metodikou používanou k pokrytí různých činností,
zeměpisných oblastí, právních struktur nebo jiných relevantních
dělení stanovených interně; b) kvalifikační
kritéria uvedená v částech 2 a 3 jsou splněna u těch
činností, které jsou kryty standardizovaným přístupem a
pokročilým přístupem k měření. 2.
Příslušný orgán
může případ od případu stanovovat následující dodatečné
požadavky: a) k datu zavedení
pokročilého přístupu k měření je významná část
operačních rizik úvěrové instituce zachycena tímto pokročilým
přístupem k měření; b) úvěrová
instituce se zaváže, že pokročilý přístup k měření
rozšíří na podstatnou část svých operací podle časového
harmonogramu dohodnutého s příslušnými orgány.
2.
Kombinované používání
přístupu základního ukazatele a standardizovaného přístupu
3.
Úvěrová instituce
může kombinovat přístup základního ukazatele a standardizovaný
přístup pouze za výjimečných okolností, jakými jsou např.
nedávné převzetí nové obchodní jednotky, které může vyžadovat
přechodné období pro rozšíření standardizovaného přístupu. 4.
Kombinované používání
přístupu základního ukazatele a standardizovaného přístupu musí být
podmíněno tím, že se úvěrová instituce zaváže rozšířit
standardizovaný přístup podle časového harmonogramu dohodnutého s
příslušnými orgány. Část 5 -
Klasifikace druhů ztrát Tabulka č. 3 Druh události || Definice || Interní podvod || Ztráty způsobené jednáním, jehož úmyslem je podvodně připravit o majetek, zpronevěřit jej nebo obejít předpisy, zákony či firemní zásady, vyjma případů diskriminace nebo sociální a kulturní odlišnosti, kterých se účastní alespoň jedna interní strana. || Externí podvod || Ztráty způsobené jednáním třetí strany, jehož úmyslem je podvodně připravit o majetek, zpronevěřit jej nebo obejít zákon. || Postupy při zaměstnávání a bezpečnost na pracovišti || Ztráty způsobené jednáním, které je v rozporu se zákony nebo dohodami týkajícími se zaměstnávání, ochrany zdraví a bezpečnosti, ztráty způsobené platbami z důvodu újmy na zdraví nebo z důvodu diskriminace či sociální a kulturní odlišnosti. || Klienti, produkty a obchodní postupy || Ztráty způsobené neúmyslným jednáním nebo nedbalostí, v jejichž důsledku nebyl splněn obchodní závazek vůči některým klientům (včetně požadavků ohledně důvěrnosti či přiměřenosti jednání) nebo ztráty způsobené povahou nebo formou produktu. || Poškození hmotných aktiv || Ztráty způsobené ztrátou nebo poškozením hmotných aktiv přírodní katastrofou nebo jinými událostmi. || Přerušení obchodní činnosti a selhání systému || Ztráty způsobené přerušením obchodní činnosti nebo selháním systému. || Provádění transakcí, dodávky a řízení procesů || Ztráty způsobené chybami při zpracovávání transakcí nebo při řízení procesů, ztráty plynoucí ze vztahů s obchodními protistranami a prodejci. || PŘÍLOHA
XI
Technická kritéria pro přezkum a hodnocení příslušnými orgány 1.
Kromě
úvěrového, tržního a operačního rizika musí přezkum a hodnocení
prováděné příslušnými orgány podle článku 124 zahrnovat
následující: a) výsledky
stresového testování prováděného úvěrovými institucemi při
použití IRB přístupu; b) expozici
úvěrových institucí vůči riziku likvidity a riziku koncentrace a
jejich řízení těchto rizik, včetně dodržování
požadavků stanovených v článcích 108 až 118; c) důkladnost,
vhodnost a způsob použití strategií a postupů zavedených
úvěrovými institucemi pro řízení zbytkového rizika spojeného s
používáním uznávaných technik snižování úvěrového rizika; d) do jaké míry je
kapitál držený úvěrovou institucí vůči aktivům, které sekuritizovala,
odpovídající vzhledem k ekonomické podstatě dané transakce,
včetně dosaženého stupně převodu rizika. 2.
Příslušné orgány
musí sledovat, zda úvěrová instituce poskytla skrytou podporu
sekuritizaci. Jestliže se zjistí, že úvěrová instituce poskytla skrytou
podporu více než v jednom případě, musí příslušný orgán
učinit nezbytná opatření odrážející zvýšené očekávání, že
úvěrová instituce v budoucnu poskytne podporu svým sekuritizacím, takže
nedosáhne významného převodu rizika. PŘÍLOHA
XII
Technická kritéria pro zveřejňování údajů
Část 1 - obecná kritéria 1.
Při
zveřejňování údajů se informace považují za zásadní, jestliže by
jejich vynechání nebo nesprávné uvedení mohlo změnit či ovlivnit
hodnocení nebo rozhodnutí uživatele spoléhajícího na tyto informace při
rozhodování o ekonomických záležitostech. 2.
Informace se považují pro
úvěrovou instituci za citlivé, pokud by jejich zveřejnění
ohrozilo její konkurenceschopnost. Může se jednat o informace o produktech
nebo systémech, které, pokud by se o nich dozvěděli konkurenti, by
snížily hodnotu investic úvěrové instituce. 3.
Informace se považují za
důvěrné, pokud existují závazky vůči zákazníkům nebo
jiné vztahy s protistranami zavazující úvěrovou instituci k
důvěrnosti. 4.
Příslušné orgány
musí požadovat, aby úvěrová instituce zhodnotila, zda je nutné zveřejňovat
některé nebo všechny údaje častěji než jednou ročně
vzhledem k charakteru obchodní činnosti, jako např. rozsahu operací a
činností, přítomnosti v různých zemích, zapojení do různých
finančních sektorů, účasti na mezinárodních finančních
trzích a platebních, vypořádacích a zúčtovacích systémech. Při
tomto hodnocení musí zejména věnovat pozornost možné potřebě
častějšího zveřejňování informací uvedených v části 2
odst. 3 b), 3 e) a 4 b) až 4 f) a informací o rizikové expozici a jiných
položkách, které se mohou rychle měnit. 5.
Požadavek ohledně
zveřejňování údajů v části 2 odst. 4 písm. f) musí být
splněn v souladu s čl. 72 odst. 1 a 2. Část
2 - Obecné požadavky 1.
Cíle a zásady v oblasti
řízení rizik úvěrové instituce se zveřejní zvlášť pro
jednotlivé kategorie rizik, včetně rizik zmíněných v odstavcích
1 až 13. Toto zveřejnění údajů se týká: a) strategií a
postupů pro řízení těchto rizik; b) struktury a
organizace příslušného subjektu řízení rizik nebo jiných příslušných
uspořádání; c) rozsahu a
povahy systémů hlášení a měření rizik; d) zásad pro
zajištění a snižování rizika a strategií a postupů pro sledování
trvalé efektivity nástrojů na zajištění a snižování rizika. 2.
V souvislosti s rozsahem
použití požadavků podle této směrnice musí být zveřejněny
následující informace: a) název
úvěrové instituce, pro kterou platí požadavky podle této směrnice; b) uvedení
rozdílů v konsolidovaném základě pro účely účetnictví a
obezřetnostního dohledu se stručným popisem subjektů, které
jsou: i) plně
konsolidovány; ii) poměrně
konsolidovány; iii) odečteny
od kapitálu; iv) nejsou ani
konsolidovány ani odečteny; c) jakékoliv
současné nebo předpokládané podstatné či právní překážky
bránící včasnému převodu kapitálu nebo splacení závazků mezi
mateřským podnikem a jeho dceřinými podniky; d) celková
částka, o niž je skutečný kapitál nižší než požadované minimum ve
všech dceřiných podnicích nezahrnutých do konsolidace, a název nebo názvy
těchto dceřiných podniků; e) případně
skutečnost, že jsou využívána ustanovení vymezená v článcích 69 a 70. 3.
V souvislosti se svým
kapitálem musí úvěrové instituce zveřejnit následující informace: a) souhrnné
informace o podmínkách pro hlavní rysy všech položek kapitálu a jejich složek; b) objem
původního kapitálu, přičemž budou zvlášť
zveřejněny všechny kladné položky a odpočty; c) celkový objem
dodatkového kapitálu a kapitálu, který je definován v [příloze V
směrnice 93/6/EHS]; d) odpočty z
původního a dodatkového kapitálu v souladu s čl. 66 odst. 1 písm. c),
přičemž budou zvlášť zveřejněny položky zmiňované
v čl. 57 písm. q); e) celkový
uznatelný kapitál po zohlednění odpočtů a omezení stanovených v
článku 66. 4.
V souvislosti s tím, jak
úvěrová instituce plní požadavky stanovené v článcích 75 a 123, musí
být zveřejněny následující informace: a) shrnutí
přístupu úvěrové instituce k hodnocení přiměřenosti
jejího vnitřně stanoveného kapitálu vzhledem k současným a
budoucím činnostem; b) v
případě úvěrových institucí, které počítají hodnotu
rizikově vážených expozic v souladu s články 78 až 83, 8 % hodnoty
rizikově vážených expozic pro každou třídu expozic uvedených v
článku 79; c) v
případě úvěrových institucí, které počítají hodnotu
rizikově vážených expozic v souladu s články 84 až 89, 8 % hodnoty
rizikově vážených expozic pro každou třídu expozic uvedených v
článku 86. V případě třídy retailových expozic se tento
požadavek týká každé kategorie expozic, které odpovídají různé korelace
podle přílohy VII části 1 odst. 9 až 11. V případě
třídy akciových expozic se tento požadavek vztahuje na: i) všechny
přístupy v příloze VII části 1 odst. 15 až 25; ii) expozice
obchodované na burze, akciové expozice neobchodované na regulovaných trzích v
dostatečně diverzifikovaných portfoliích a jiné expozice; iii) expozice,
které v oblasti kapitálových požadavků podléhají přechodným
pravidlům dohledu; iv) expozice, které v oblasti kapitálových požadavků podléhají
ustanovením o ochraně předchozího stavu; d) minimální
kapitálové požadavky vypočítané v souladu s čl. 75 písm. b) a c); e) minimální
kapitálové požadavky vypočítané v souladu s články 103 až 105 a
zveřejněné zvlášť; f) ukazatele
kapitálové přiměřenosti vypočítané na základě
celkového kapitálu a původního kapitálu. 5.
V souvislosti s expozicí
úvěrové instituce vůči úvěrovému riziku a riziku
rozmělnění musí být zveřejněny následující informace: a) definice
termínů „po splatnosti“ a „se sníženou hodnotou“ pro potřeby
účetnictví; b) popis
přístupů a metod používaných ke stanovování úprav ocenění a
rezerv; c) celkový objem
expozic po účetních kompenzacích a bez zohlednění účinků
snižování úvěrového rizika, a průměrný objem expozic za celé
období rozdělených podle jednotlivých tříd expozic; d) zeměpisné
rozložení expozic rozdělených ve významných oblastech podle hlavních
tříd expozic, případně s dalšími podrobnostmi; e) rozložení
expozic podle druhu odvětví nebo protistrany, rozdělených podle
tříd expozic, případně s dalšími podrobnostmi; f) rozdělení
všech expozic na základě zbytkové splatnosti podle jednotlivých tříd
expozic, případně s dalšími podrobnostmi; g) následující
údaje, podle významných druhů odvětví nebo protistran: i) expozice se
sníženou hodnotou a expozice po splatnosti, uvedené zvlášť; ii) úpravy
ocenění a rezervy; iii) náklady na
úpravy ocenění v průběhu daného období; h) objem expozic
se sníženou hodnotou a expozic po splatnosti, uvedených zvlášť a
rozdělených podle významných zeměpisných oblastí, včetně,
je-li to vhodné, objemů úprav ocenění a rezerv pro každou
zeměpisnou oblast; i) sladění
změn v úpravách ocenění a rezervách u expozic se sníženou hodnotou,
uvedeno zvlášť. Tyto informace musí obsahovat: i) popis druhu
úprav ocenění a rezerv; ii) počáteční
zůstatky; iii) částky
vzaté z rezerv v daném období; iv) částky
vyčleněné nebo vrácené na odhadované pravděpodobné ztráty z
expozic během daného období, jakékoliv jiné úpravy včetně úprav
v důsledku kurzových rozdílů, kombinace podniků, převzetí a
zcizení dceřiných podniků a převody mezi rezervami; v) konečné
zůstatky. Úpravy ocenění a
výtěžky uvedené přímo ve výkazu zisků a ztrát se musí
zveřejňovat zvlášť. 6.
V případě
úvěrových institucí, které počítají hodnotu rizikově vážených
expozic v souladu s články 78 až 83, se musí pro každou třídu expozic
uvedených v článku 79 zveřejňovat následující informace: a) názvy
určených ratingových agentur a exportních úvěrových agentur a
důvody pro případné změny; b) třídy
expozic, pro které jsou jednotlivé ratingové agentury nebo exportní
úvěrové agentury používány; c) popis postupu
používaného k převodu emisí a externích ratingů emisí na položky,
které nejsou součástí obchodního portfolia; d) přiřazení
externího ratingu jednotlivých určených ratingových agentur nebo
exportních úvěrových agentur ke stupňům externího ratingu
stanoveným v příloze VI, přičemž tato informace nemusí být zveřejněna,
pokud úvěrová instituce splňuje standardní způsob
přiřazování stanovený příslušným orgánem; e) hodnoty
expozice a hodnoty expozice po snižování úvěrového rizika, které jsou
spojeny s jednotlivými stupni externího ratingu předepsanými v
příloze VI, i ty, které byly odečteny od kapitálu. 7.
Úvěrové instituce,
které počítají hodnotu rizikově vážených expozic v souladu s
přílohou VII částí 1 odst. 5 nebo 17 až 19, musí zveřejnit
expozice přiřazené k jednotlivým kategoriím v tabulce v odstavci 5
zmíněném výše nebo k jednotlivým rizikovým váhám zmíněným v
odstavcích 17 až 19 výše. 8.
Úvěrové instituce,
které počítají kapitálové požadavky v souladu s čl. 75 písm. b) a c),
musí zveřejnit tyto požadavky zvlášť pro jednotlivá rizika
zmiňovaná v daných ustanoveních. 9.
Jednotlivé úvěrové
instituce, které počítají kapitálové požadavky v souladu s [přílohou
VIII směrnice 93/6/EHS], musí zveřejnit následující informace: a) pro každé
subportfolio: i) charakteristiku
používaných modelů; ii) popis
stresového testování používaného na dané subportfolio; iii) popis
přístupu používaného pro zpětné testování a hodnocení přesnosti
a konzistentnosti interních modelů a procesů modelování; b) míru
přijetí ze strany příslušného orgánu; c) pro
subportfolia v rámci modelu: i) vysoké,
střední a nízké hodnoty rizikového potenciálu v daném období a na jeho
konci; ii) srovnání
hodnot rizikového potenciálu se skutečnými zisky a ztrátami zaznamenanými
úvěrovou institucí, spolu s analýzou důležitých odchylek ve
výsledcích zpětného testování. 10.
V souvislosti s
operačním rizikem musí úvěrové instituce zveřejnit následující
informace: a) přístupy
používané danou úvěrovou institucí pro hodnocení kapitálových
požadavků k operačnímu riziku; b) popis metodiky
uvedené v článku 105, pokud ji úvěrová instituce používá,
včetně rozboru příslušných interních a externích faktorů,
které úvěrová instituce zvažuje ve svém přístupu k měření.
V případě částečného používání je třeba uvést rozsah a
pokrytí jednotlivých metodik, které jsou používány. 11.
V souvislosti s expozicemi
vůči akciím nezahrnutým do obchodního portfolia musí být
zveřejněny následující informace: a) diferenciace
expozic na základě jejich cílů, včetně realizace
kapitálových zisků a strategických důvodů, a přehled
používaných účetních technik a metodik oceňování, včetně
hlavních předpokladů a postupů ovlivňujících oceňování
a jakýchkoliv zásadních změn v těchto postupech; b) účetní
hodnota, reálná hodnota a, v případě akcií obchodovaných na burze,
srovnání s tržní cenou, pokud se výrazně liší od reálné hodnoty; c) druhy, povaha a
objemy expozic obchodovaných na burze, akciových expozic neobchodovaných na
regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích a
jiných expozic; d) kumulativní
realizované zisky nebo ztráty vzniklé z prodejů a likvidací v daném
období; e) celkové
nerealizované zisky nebo ztráty, souhrnná výše oceňovacích rozdílů a
kterákoliv z těchto částek zahrnutých do původního nebo
dodatkového kapitálu. 12.
V souvislosti se svou
expozicí vůči úrokovému riziku u pozic nezahrnutých do obchodního
portfolia musí úvěrové instituce zveřejnit následující informace: a) povaha
úrokového rizika a hlavní předpoklady (včetně
předpokladů ohledně předčasného splacení pohledávek a
vývoje vkladů splatných na požádání) a měření četnosti
úrokového rizika; b) kolísání
zisků, ekonomické hodnoty nebo jiných relevantních měřítek
používaných vedením k měření prudkých výkyvů úrokových sazeb
směrem nahoru a dolů v souladu s metodou vedení pro měření
úrokového rizika, rozděleno podle jednotlivých měn. 13.
V případě úvěrových
institucí, které počítají hodnotu rizikově vážených expozic v souladu
s články 94 až 101, se musí zveřejňovat následující informace: a) rozbor
cílů úvěrové instituce v souvislosti se sekuritizační
činností; b) úlohy, které
úvěrová instituce hraje v procesu sekuritizace; c) nástin míry, do
jaké úvěrová instituce působí v jednotlivých sekuritizacích; d) přístupy k
výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic, které úvěrová
instituce používá při svých sekuritizačních činnostech; e) shrnutí
účetních metod úvěrové instituce v oblasti sekuritizace,
včetně: i) skutečnosti,
zda jsou transakce vykázány jako prodej nebo financování; ii) uznání
zisků z prodeje; iii) hlavní
předpoklady uplatněné při ocenění podílů na
expozicích, které si úvěrová instituce ponechala; iv) zacházení se
syntetickými sekuritizacemi, pokud se jím již nezabývají jiné účetní
metody; f) názvy
ratingových agentur používaných pro sekuritizace a druhy expozic, pro které se
jednotlivé agentury používají; g) celkový objem
nesplacených expozic sekuritizovaných danou úvěrovou institucí a
spadajících do sekuritizačního rámce (rozděleno na tradiční a
syntetické sekuritizace) podle druhu expozice; h) v
případě expozic sekuritizovaných úvěrovou institucí a
podléhajících sekuritizačnímu rámci se uvede rozdělení objemu
sekuritizovaných expozic se sníženou hodnotou a po splatnosti podle druhu
expozice a ztráty, které úvěrová instituce během daného období
uznala; i) celkový objem
nepřevedených nebo nakoupených sekuritizovaných pozic, rozdělených
podle druhu expozice; j) celkový objem
nepřevedených nebo nakoupených sekuritizovaných pozic, rozdělených na
vhodný počet pásem rizikových vah. Pozice, kterým byla přidělena
riziková váha 1250 % nebo které byly odečteny, se musí zveřejnit
zvlášť; k) celkový objem
nesplacených sekuritizovaných revolvingových expozic rozdělených podle
podílu původce a podílu investorů; l) shrnutí
sekuritizační činnosti v daném období, včetně objemu
sekuritizovaných expozic (podle druhu expozice), a uznaný zisk nebo ztráta z
prodeje podle druhů expozic.
3.
Část 3 - Kvalifikační požadavky pro používání
určitých nástrojů nebo metodik
14.
V případě
úvěrových institucí, které počítají hodnotu rizikově vážených
expozic v souladu s články 84 až 89, se musí zveřejňovat
následující informace: a) skutečnost,
zda příslušný orgán přijal daný přístup nebo schválil
přechod; b) vysvětlení
a přezkum: i) struktury
systémů interních ratingů a vztahu mezi interními a externími
ratingy; ii) používání
interních odhadů pro jiné účely, než je výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic v souladu s články 84 až 89; iii) postupu
řízení a uznávání technik snižování úvěrového rizika; iv) kontrolních
mechanismů pro ratingové systémy, včetně popisu jejich
nezávislosti a odpovědnosti, a přezkumu ratingových systémů; c) popis procesu
interních ratingů, a to zvlášť pro následující třídy expozic: i) centrální
vlády a centrální banky; ii) instituce; iii) podniky,
včetně malých a středních podniků, specializovaných
úvěrů a nakoupených pohledávek vůči podnikům; iv) drobná
klientela, pro každou kategorii expozic, které odpovídají různé korelace
podle přílohy VII části 1 odst. 9 až 11; v) akcie; d) hodnoty expozic
pro každou třídu expozic uvedenou v článku 86. Expozice
vůči centrálním vládám a centrálním bankám, úvěrovým institucím
a podnikům, u nichž úvěrové instituce používají pro výpočet
hodnoty rizikově vážených expozic vlastní odhady LGD nebo konverzních
faktorů, musí být zveřejněny odděleně od expozic, pro
které úvěrové instituce takové odhady nepoužívají; e) v
případě tříd expozic „centrální vlády a centrální banky“,
„instituce“, „podniky“ a „akcie“ a při dostatečném počtu
ratingových stupňů dlužníků (včetně „selhání“), aby
byla zajištěna dostatečná diferenciace úvěrového rizika, musí
úvěrové instituce zveřejnit: i) celkové
expozice (v případě tříd expozic „centrální vlády a centrální
banky“, „instituce“ a „podniky“ součet nesplacených úvěrů a
hodnoty expozice u nevyčerpaných příslibů; v případě
„akcií“ nesplacenou částku); ii) v
případě úvěrových institucí, které pro výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic používají vlastní odhady LGD, expozicí váženou
průměrnou hodnotu LGD vyjádřenou v procentech; iii) expozicí
váženou průměrnou rizikovou váhu; iv) v
případě úvěrových institucí, které pro výpočet hodnoty
rizikově vážených expozic používají vlastní odhady konverzních
faktorů, objem nevyčerpaných příslibů a expozicí vážené
průměrné hodnoty expozic pro každou třídu expozic; f) v
případě třídy retailových expozic a všech kategorií definovaných
v písmeně c) výše buď informace uvedené v písmeně e) výše
(případně na základě seskupení) nebo analýzu expozic (nesplacené
úvěry a hodnoty expozic u nevyčerpaných příslibů) založenou
na dostatečném počtu stupňů EL, aby byla zajištěna
dostatečná diferenciace úvěrového rizika (případně na
základě seskupení); g) skutečné
úpravy ocenění v předchozím období pro každou třídu expozic (v
případě retailových expozic pro každou kategorii definovanou v
písmeně c) výše) a informace o tom, jak se liší od dřívějších
zkušeností; h) popis
faktorů, které ovlivnily údaje o ztrátách v předchozím období
(např. zda úvěrová instituce zaznamenala nadprůměrné podíly
selhání, hodnoty LGD nebo konverzní faktory); i) odhady
úvěrové instituce ve srovnání se skutečnými výsledky za delší období.
Tato část musí přinejmenším obsahovat informace o odhadech ztrát ve
srovnání se skutečnými ztrátami v jednotlivých třídách expozic (v
případě retailových expozic u jednotlivých kategorií definovaných v
písmeně c) výše) za dostatečně dlouhé období, aby bylo možno
věrohodně zhodnotit fungování procesů interních ratingů u
každé třídy expozic (v případě retailových expozic u
jednotlivých kategorií definovaných v písmeně c) výše). Pokud je to
vhodné, poskytnou úvěrové instituce také analýzu hodnot PD a v
případě úvěrových institucí, které používají vlastní odhady LGD
nebo konverzních faktorů, výsledné hodnoty LGD a konverzních faktorů
ve srovnání s odhady získanými výše uvedeným zveřejněním údajů o
kvantitativním hodnocení rizik. Pro účely písmene
c) výše musí popis obsahovat druhy expozic zahrnutých do dané třídy
expozic, definice, metody a údaje pro odhad a validaci PD, a případně
LGD a konverzních faktorů, včetně předpokladů
použitých při odvozování těchto veličin, a popisy zásadních odchylek
od definice pojmu „selhání“ uvedené v příloze VII části 4 odst. 44 až
48, včetně širokých segmentů ovlivněných těmito
odchylkami. 15.
Úvěrové instituce,
které používají techniky snižování úvěrového rizika, musí zveřejnit
následující informace: a) zásady a
postupy pro rozvahové a podrozvahové započtení a náznak rozsahu, v jakém
jej subjekt používá; b) zásady a
postupy pro oceňování a řízení kolaterálu; c) popis hlavních
druhů kolaterálu, který úvěrová instituce přijímá; d) hlavní druhy
ručitelů a protistran u úvěrových derivátů a jejich
úvěruschopnost; e) informace o
koncentracích tržního nebo úvěrového rizika v rámci snižování
úvěrového rizika; f) v
případě úvěrových institucí, které počítají hodnotu
rizikově vážených expozic v souladu s články 78 až 83 nebo 84 až 89,
ale neposkytují vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů vzhledem k
dané třídě expozic, zvlášť pro každou třídu expozic
celkovou hodnotu expozic (případně po rozvahovém nebo podrozvahovém
započtení), která je kryta – po použití koeficientů volatility –
uznatelným finančním kolaterálem a jiným uznatelným kolaterálem; g) v
případě úvěrových institucí, které počítají hodnotu
rizikově vážených expozic v souladu s články 78 až 83 nebo 84 až 89,
zvlášť pro každou třídu expozic celkovou expozici (případně
po rozvahovém nebo podrozvahovém započtení), která je kryta zárukami nebo
úvěrovými deriváty. V případě třídy akciových expozic platí
tento požadavek pro každý z přístupů uvedených v příloze VII
části 1 odst. 15 až 24. 16.
Úvěrové instituce,
které pro výpočet kapitálových požadavků k operačnímu riziku používají
přístup uvedený v článku 105, musí zveřejnit popis používání
pojištění pro účely snižování rizika. [1] Úř. věst. C […], […], s. […]. [2] Úř. věst. C […], […], s. […]. [3] Úř. věst. C […], […], s. […]. [4] Úř. věst. C […], […], s. […].