This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62012TN0018
Case T-18/12: Action brought on 9 January 2012 — Interbev v European Commission
Дело T-18/12: Жалба, подадена на 9 януари 2012 г. — Interbev/Комисия
Дело T-18/12: Жалба, подадена на 9 януари 2012 г. — Interbev/Комисия
OB C 80, 17.3.2012, p. 21–22
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
17.3.2012 |
BG |
Официален вестник на Европейския съюз |
C 80/21 |
Жалба, подадена на 9 януари 2012 г. — Interbev/Комисия
(Дело T-18/12)
2012/C 80/36
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподател: Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes (Interbev) (Париж, Франция) (представители: P. Morrier и A. Bouviala, avocats)
Ответник: Европейска комисия
Искания на жалбоподателя
Жалбоподателят моли Общия съд:
— |
да отмени решението на Европейската комисия от 13 юли 2011 г., държавна помощ SA.14.974 (C 46/2003) — Франция — по отношение на вноските в полза на INTERBEV, C(2011) 4923 окончателен, все още непубликувано в Официален вестник на Европейския съюз, доколкото с това решение се квалифицират като държавни помощи осъществяваните от INTERBEV между 1996 г. и 2004 г. дейности в областта на рекламата, рекламното намаление, техническата помощ и научноизследователската и развойна дейност, от една страна, и разширените доброволни вноски, които се използват за финансиране на тези дейности, като ресурси на държавата, представляващи съставна част от посочените по-горе мерки за държавна помощ, от друга страна, |
— |
при условията на евентуалност, да отмени решението на Европейската комисия от 13 юли 2011 г., държавна помощ SA.14.974 (C 46/2003) — Франция — по отношение на вноските в полза на INTERBEV, C(2011) 4923 окончателен, все още непубликувано в Официален вестник на Европейския съюз, доколкото то приканва националните юрисдикции да пристъпят към възстановяване на разширените доброволни вноски (обжалваното решение, точки 201 и 202), |
— |
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски. |
Правни основания и основни доводи
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
1. |
Първо правно основание, изведено от непълни мотиви на обжалваното решение с оглед на член 296 от ДФЕС и по-специално на условията, отнасящи се: i) до селективно икономическо предимство в полза на операторите в говедовъдството и овцевъдството, ii) до държавния произход на дейностите, осъществявани от жалбоподателя, iii) до нарушението на конкуренцията и засягането на търговията между държавите членки, и iv) до задължителната връзка между дейностите, осъществявани от жалбоподателя, и разширените доброволни вноски, наричани също задължителни доброволни вноски, събирани между 1996 г. и 2004 г. |
2. |
Второ правно основание, изведено от нарушение на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото дейностите, осъществявани от жалбоподателя между 1996 г. и 2004 г.:
|
3. |
Трето правно основание, изтъкнато при условията на евентуалност, изведено от явна грешка в преценката що се отнася до наличието на задължителна връзка по предназначение между разширените доброволни вноски и дейностите, провеждани от жалбоподателя. |
4. |
Четвърто правно основание, изтъкнато при условията на евентуалност спрямо предходното, изведено от явна грешка в преценката що се отнася до последиците, които националният съд следвало да изведе от липсата на уведомление за разширените доброволни вноски. В точка 202 от обжалваното решение Комисията насърчавала националните съдилища да разпоредят възстановяването на разширените доброволни вноски и да обявят за недействителни помощите, и заинтересованите лица да сезират националния съд, въпреки че националният съд не бил длъжен да разпореди възстановяването на помощите и на разширените доброволни вноски поради факта, че такова възстановяване е неподходящо и практически невъзможно. |