This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52015JC0002
JOINT COMMUNICATION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL Elements for an EU regional strategy for Syria and Iraq as well as the Da'esh threat
GEMENSAMT MEDDELANDE TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Inslag i EU:s regionala strategi för Syrien och Irak och mot hotet från Da’esh
GEMENSAMT MEDDELANDE TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Inslag i EU:s regionala strategi för Syrien och Irak och mot hotet från Da’esh
/* JOIN/2015/0002 final */
GEMENSAMT MEDDELANDE TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Inslag i EU:s regionala strategi för Syrien och Irak och mot hotet från Da’esh /* JOIN/2015/0002 final */
Inslag i EU:s regionala strategi för Syrien och Irak
och mot hotet från Da’esh Sammanfattning Den
20 oktober 2014 uttryckte rådet (utrikes frågor) EU:s fasta beslutsamhet att
vidta övergripande och samordnade åtgärder som svar på kriserna i Syrien och
Irak och hotet från Da’esh[1].
Rådet uppmanade unionens höga representant för utrikes frågor och
säkerhetspolitik/Europeiska kommissionens vice ordförande att utarbeta en
övergripande regional EU-strategi i detta syfte. I
detta gemensamma meddelande anges huvuddragen i de åtgärder som EU och dess
medlemsstater kommer att vidta för att bidra till att återupprätta fred och
säkerhet i Syrien och Irak. Åtgärderna bygger på ingående analyser av
situationen i båda länderna och de faktorer som bidragit till de nuvarande
kriserna, bland annat repressivt diktatoriskt styre, väpnade konflikter,
exkluderande och korrupt styre, kränkningar av de mänskliga rättigheterna,
sekteristiska motsättningar, en känsla hos delar av den sunnimuslimska
befolkningen av att ha berövats sina medborgerliga rättigheter, samt spänningar
mellan regionala makter med negativ inverkan på Syriens och Iraks inre
angelägenheter. De
EU-åtgärder som redovisas här bygger på befintliga analyser och strategier[2],
och har följande syften: -
Fastställa
EU:s intressen och EU:s bidrag till de bredare internationella insatserna för
att uppnå varaktig fred och säkerhet i Syrien, Irak och regionen i stort, samt
motverka hotet från Da’esh. -
Uppnå
komplementaritet mellan de åtgärder som vidtas av EU och dess medlemsstater
genom att ta gemensamt ansvar för strategin och genom att uppställa gemensamma
mål. -
Hantera
de gemensamma nämnarna för kriserna i Irak och Syrien (främst terroristhotet
och krisernas allvarliga humanitära följder) samt deras särdrag. -
Uppmuntra
länderna i regionen att ta särskilt ansvar för att få slut på kriserna och ta
itu med Da’eshs och andra terroristgruppers våldsamma extremism som i första
hand hotar dessa länder, samt erbjuda lämpligt stöd från EU till deras
insatser. -
Erkänna
de inneboende begränsningarna i ingripanden för att öka säkerheten och bekämpa
terrorismen, även om militära åtgärder kan vara nödvändiga på kort sikt. I EU:s
åtgärder betonas därför behovet av ett kontinuerligt och omfattande engagemang
för att ta itu med den underliggande dynamiken i konflikten genom diplomatiska
förbindelser och långsiktigt stöd till politiska reformer, socioekonomisk
utveckling samt försoning mellan olika folkgrupper och trosriktningar. De
åtgärder som föreslås i detta gemensamma meddelande är ömsesidigt förstärkande
och måste därför utföras i stort sett parallellt. Den detaljerade
prioriteringsordningen för de olika åtgärderna måste fastställas på ett
dynamiskt sätt under genomförandet av denna strategi, eftersom EU måste anpassa
sig efter de förändrade omständigheterna på fältet och sträva efter att
komplettera det internationella samfundets insatser. För att uppnå sina mål och se
till att åtgärderna är verkningsfulla måste EU trygga en hållbar och
förutsägbar finansiering som står i proportion till de rekordstora behoven i
regionen. Därför föreslår kommissionen ett stödpaket på 1 miljard euro från
EU-budgeten för åren 2015 och 2016. Detaljerna i detta förslag finns i den
finansieringsöversikt som bifogas detta meddelande. 1-
BAKGRUND Behovet av en övergripande ram
för EU:s politik gentemot Syrien och Irak Mellanöstern
genomgår för närvarande en djup kris. Konflikterna i Syrien och Irak såväl
speglar som eldar på krisen, och risken för att grannländerna och den omgivande
regionen ska destabiliseras ökar. Dessa kriser har skapat en humanitär
katastrof som drabbat mer än 13,5 miljoner människor som tvingats fly från sina
hem (det finns 3,8 miljoner syriska flyktingar i grannländerna – UNHCR beräknar
att de kommer att vara 4,3 miljoner i slutet av 2015 – och 7,6 miljoner
internflyktingar bara i Syrien) och mer än 17 miljoner människor som är i behov
av humanitärt stöd (12,2 miljoner i Syrien och 5,2 miljoner i Irak). Den
brutala konflikten i Syrien har nu varat i mer än fyra år och Da’eshs uttalade
strävan att fungera som en alternativ, ideologiskt radikal stat har visat sig
vara lockande för extremister i och utanför regionen, särskilt i områden i
Syrien och Irak där den statliga myndighetsutövningen har brutit samman och där
det råder en känsla av politisk och socioekonomisk marginalisering. EU
är en viktig aktör i regionen och har ett ansvar för att utöva sitt inflytande
och använda sina många instrument effektivt och enhetligt för att skydda
människoliv och människors värdighet och rättigheter och för att bidra till att
lösa dessa kriser i nära samordning med regionala och internationella partner.
Denna strategi bygger på och kompletterar EU:s strategi mot
terrorism/utländska stridande och det gemensamma meddelandet En samlad
EU-strategi för krisen i Syrien. Dessutom har EU ett starkt egenintresse av
att öka sitt engagemang i Syrien, Irak och angränsande länder. Anledningen är
bland annat bristen på efterlevnad av de allmänt erkända värden och rättigheter
som ligger till grund för EU:s utrikespolitik och risken för ett sammanbrott
för det offentliga myndighetsutövandet och politiskt kaos i överbelastade
flyktingmottagande länder som Libanon och Jordanien, vilket ytterligare ökar
det migrationstryck som följer av befolkningsförflyttningar och därmed sammanhängande
människohandel. Andra orsaker är Da’eshs kontroll över ett territorium som
sträcker sig över två länder, risken för spridning av Da’eshs version av
terrorism till andra länder och en ytterligare destabilisering av regionen samt
det hot som EU-medborgare (och andra) som anslutit sig som utländska
terroriststridande till terroristgrupper innebär mot EU:s säkerhet. Ytterligare
orsaker är alternativkostnaden av att förlora Syrien och Irak som partner för
varaktig fred i Mellanöstern och som handelspartner och energileverantörer samt
förlusten av ett kulturarv. Bakgrund Sedan
det autokratiska Baathpartiet 1966 tog makten i Syrien genom en
militärkupp har landet genomlevt en period av repressiv stabilitet och
samexistens mellan trosriktningar. När Bashar Al-Assad kom till makten
efter faderns frånfälle år 2000 avgav han löften om politiska och gradvisa
ekonomiska reformer som inte uppfyllts i tillräcklig utsträckning. Den
liberalisering av Syriens ekonomi och den tillväxt inom den privata sektorn som
följde avslöjade stora sociala obalanser. De nödvändiga strukturreformer, som
EU uppmuntrade genom att erbjuda Syrien utsikten till ett associeringsavtal[3],
genomfördes aldrig fullt ut. Liberaliseringen av landets ekonomi ledde till en
ekonomisk tillväxt som framför allt gynnat den elit som är associerad med
regimen och dess säkerhetsapparat, och omsattes inte i en hållbar och rättvis
utveckling. År
2011 genomfördes i Syrien fredliga protester inspirerade av den ”arabiska
våren” i andra länder. Bakom protesterna fanns en strävan efter demokrati och
en känsla av frustration över den rådande icke inkluderande politiska och
ekonomiska ordningen. Protesterna slogs dock brutalt ned av Assad-regimen.
Detta fick till följd att en del av den syriska befolkningen inledde ett väpnat
uppror. Det sätt på vilket Assad-regimen brutalt slår ner protester och uppror,
omfattande kränkningar av de mänskliga rättigheterna och ett systematiskt
förhindrande av demokratiska reformer samt det faktum att konflikten fortsätter
utan ett tydligt slut i sikte har lett till att extremistgrupper gradvis fått
en starkare ställning på bekostnad av den moderata oppositionen. De stridande parterna har fått stöd från externa aktörer,
vilket förvärrat situationen ytterligare. Jabhat al-Nusra, som är
al-Qaidas officiella arm i Syrien, och därefter Da’esh, har ökat sin
attraktionskraft och förmåga. År 2014 lyckades
i synnerhet Da’esh utvidga sin kontroll över olje- och gasrika områden i östra
Syrien och västra Irak samt över gränsövergångar längs gränsen mellan Syrien
och Turkiet som organisationen tidigare stridit om med andra väpnade grupper. I
Irak följdes sammanbrottet för Saddam Husseins regim 2003 av
instabilitet, sekteristiska stridigheter och terroristattacker. Det
internationella samfundet, inklusive EU, vidtog kraftfulla åtgärder för att
stödja Iraks övergång. År 2012 undertecknade EU ett partnerskaps- och
samarbetsavtal med Irak. Men trots att en demokratisk författning infördes,
oljeproduktionen steg och den makroekonomiska stabiliteten förbättrades
hämmades Iraks övergång av fortsatt våld, politisk instabilitet, auktoritärt
styre, en exkluderande regeringspolitik, omfattande korruption och en avsaknad
av strukturella ekonomiska reformer. Dessa
negativa tendenser blev allt tydligare efter de amerikanska truppernas avfärd i
slutet av 2011. I synnerhet kände många sunniter att de hamnat utanför den
politiska överenskommelsen efter 2003. Detta berodde på marginalisering från
det politiska beslutsfattandet, de sunnidominerade områdenas ekonomiska och
sociala underutveckling som ledde till bristfälligt tillhandahållande av
grundläggande tjänster samt en godtycklig tillämpning av lagstiftningen om
utrensning av Bathpartiet. Andra orsaker var uteslutningen av militär personal
från Saddamepoken från de irakiska säkerhetsstyrkorna (ISF), hårdhänt
polisbevakning av sunnidominerade områden med dokumenterade fall av mord på
sunnitiska medborgare, en bristfällig ram för mänskliga rättigheter samt
omfattande korruption och svågerpolitik.
Shiamuslimerna fann sig till rätta i den nya ordningen efter år av
sunnidominerat förtryck, men den shiadominerade regeringen blev aldrig helt
accepterad i hela landet. De sunnimuslimska terroristattackerna mot den
shiamuslimska befolkningen har bidragit till att fördjupa den sekteristiska
klyftan. År 2013 inledde delar av den sunnimuslimska befolkningen ett
uppror mot den federala regeringen, vilket gjorde det möjligt för
al-Qaida-inspirerade terroristgrupper att återuppstå. Detta gällde särskilt
Da’esh och grupper med sin grund i Baathpartiet, som i juni 2014 tog över
vidsträckta områden i västra och norra Irak. Da’esh
har således tillvaratagit och utnyttjat missnöjet hos delar av den
sunnimuslimska befolkningen i både Syrien och Irak för att främja sina mål. Hotet från Da’esh mot Syrien, Irak och
grannländerna Da’esh
och andra terroristgrupper utgör en ny typ av hot mot Syrien, Irak, den vidare
regionen och det internationella samfundet som helhet. ·
Da’esh
är en gränsöverskridande organisation som sträcker sig över två suveräna stater
och som avser att fungera som en stat (kontroll över territoriet, organisation
av inkomster för att finansiera en central budget, skatteuttag,
tillhandahållande av grundläggande tjänster, osv.). Organisationens
mycket synliga terroristdåd och brottsliga verksamhet i Syrien och Irak
kombineras med militära insatser som liknar ett uppror. Da’esh har fått
utfästelser om lojalitet och stöd från likasinnade organisationer i flera
arabiska, afrikanska och asiatiska länder. ·
Man
utnyttjar cyniskt bilder av den muslimska politiska historiens guldålder.
Kalifatet framställs som en konkretisering av strävandena efter politisk och
kulturell enhet. Organisationen har uttalade ambitioner att utvidga sitt
territorium till grannländer som Libanon, Jordanien och Gulfstaterna. Den har
en oöverträffad territoriell ambition, kapacitet och informations- och
nätverksverksamhet, särskilt tack vare en sofistikerad användning av sociala
medier. Dess handlingar finner gensvar hos andra grupper i regionen, i Afrika
norr och söder om Sahara och i Asien. Vissa av dessa har svurit trohet mot
Da’esh. Tillkännagivandet av det så kallade kalifatet, följt av en
internationell militär insats för att ta itu med detta terroristhot, har lockat
en omfattande ström av utländska terroriststridande som ansluter sig till
gruppen i Syrien och Irak. ·
Som
en del av en avsiktlig taktik för att genomdriva sin överhöghet inom områden
där statens myndighetsutövning har kollapsat gör sig Da’esh skyldigt till
ohyggliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna som utgör brott mot
mänskligheten och krigsförbrytelser. Detta inbegriper massmord på civila,
slaveri, tortyr, godtyckliga avrättningar och utbrett sexuellt och
könsrelaterat våld som är riktat mot etniska och religiösa minoriteter, men också
mot sunnimuslimer som uppfattas som ett hot. Detta har redan lett till
omfattande folkomflyttningar i regionen, djupgående trauman för de fördrivna
personerna, särskilt kvinnor och barn, ett massivt flyktinginflöde till
grannländerna samt ett ökat migrationstryck på EU. ·
Da’esh
uppmuntrar olagliga utgrävningar av arkeologiska och kulturella föremål och
använder platser som tillhör mänsklighetens kulturarv, däribland
världsarvsområden, för militära ändamål, vilket leder till att de gradvis
förstörs. ·
Terrororganisationen
kan nu vara självfinansierande tack vare sina intäkter från bland annat olaglig
försäljning av olja och andra råvaror, uttag av skatter, människohandel,
olaglig handel med kulturföremål, människorov med krav på lösensumma samt
plundring (inbegripet bankrån), och därmed oberoende av donationer från
regionala sponsorer. Den kurdiska frågan Det
ökade våldet har uppmuntrat kurdiska grupper att stärka sitt självstyre eller
söka oberoende, med de följder detta har för de båda ländernas integritet och
potentiellt för deras långsiktiga stabilitet. De
meningsskiljaktigheter mellan den irakiska regionen Kurdistan och den federala
regeringen i Irak som har lämnats olösta i flera år, till exempel om antagandet
av en permanent mekanism för inkomstdelning (oljelagen) och de omstridda
territoriernas ställning, är nu ytterligare en uppgift som den irakiska
regeringen snarast måste ta itu med utöver de insatser man gör för att besegra
Da’esh. Kurderna
i Syrien har av den syriska regimen tvingats att hålla sig utanför det syriska
upproret sedan början av 2011 i utbyte mot en de facto-autonomi för de regioner
i nordöstra Syrien som främst befolkas av kurder. Sedan uppkomsten av Da’esh
har de syriska kurderna, tillsammans med kurderna från grannländerna, stått i frontlinjen
i kampen mot organisationen. De försvarade först de områden i Syrien (2013) och
Irak (berget Sinjar 2014) som främst befolkas av kurder och möjligheten att
från Syrien ta sig till resten av regionen Kurdistan i Irak. Därefter
försvarade de även den belägrade staden Kobane och andra självutnämnda
”autonoma kantoner” med huvudsakligen kurdisk befolkning. EU:s
stöd till kurdernas väpnade motstånd mot Da’esh måste åtföljas av starka
garantier till staterna i regionen om att EU fortsatt respekterar deras
territoriella integritet. Risken
för spridningseffekter till grannländerna Libanon Konflikten i Syrien och det stora antalet
registrerade och oregistrerade flyktingar i Libanon (ungefär 1,2 miljoner i
januari 2015, vilket motsvarar mer än 25 % av den libanesiska
befolkningen) förvärrar de redan befintliga spänningarna i det libanesiska
samhället och inom dess institutioner och samhällsgrupper, och belastar de
knappa naturresurserna. Medan Libanons regering, med utgångspunkt i
Baabdaförklaringen från juni 2012, valt en strategi med avståndstagande
(”disassociation policy”) från konflikten i Syrien, har Hizbollah och
sunnimuslimska terroristgrupper gradvis ökat sitt direkta deltagande i
konflikten. Hotet mot framför allt norra Libanon har blivit tydligare efter
sammandrabbningarna i augusti 2014 mellan de libanesiska säkerhetsstyrkorna och
syriska väpnade grupper i och kring Arsal i östra Bekaa och upprepade
sammandrabbningar i Tripoli. Jordanien Jordaniens
befolkning är betydligt homogenare än Libanons, åtminstone i fråga om
religionstillhörighet. Men de mer än 600 000 syriska flyktingarna i landet
utgör en belastning på tillhandahållandet av tjänster och de knappa
naturresurserna, särskilt vatten. Liksom i Libanon medför problemet med
tillgång till utbildning och arbetstillfällen en risk inför framtiden och måste
åtgärdas. Turkiet Med
mer än 1,65 miljoner syriska flyktingar (regeringens uppgifter) är Turkiet hem
till den största flyktinggruppen från Syrien. Landet har också gett betydande
humanitärt bistånd (mer än 4 miljarder dollar sedan 2011 enligt regeringens
beräkningar). Turkiet efterlyser ökat internationellt stöd för att hantera
krisens konsekvenser. 2- MÅL Strategins
övergripande mål är att bemöta det hot som Da’esh och andra terroristgrupper utgör
mot den regionala och internationella stabiliteten samt skapa förutsättningar
för en inkluderande politisk övergång i Syrien och varaktig stabilitet i Syrien
och Irak samt i de länder i regionen som hyser flyktingar, och samtidigt minska
det mänskliga lidande som orsakas av det pågående våldet och fördrivningarna. Strategin omfattar en kombination av
diplomatiska kontakter på politisk nivå och tjänstemannanivå,
kommunikationsinsatser och praktiska stödåtgärder. För att uppnå sina mål och
se till att åtgärderna är verkningsfulla måste EU trygga en hållbar och
förutsägbar finansiering som står i proportion till de rekordstora behoven i
regionen. Därför föreslår kommissionen ett stödpaket på 1 miljard euro
från EU-budgeten för åren 2015 och 2016. Detaljerna i detta förslag finns i den
finansieringsöversikt som bifogas detta meddelande. En
viktig förutsättning för att EU:s strategi ska vara framgångsrik är att
synergieffekter och komplementaritet uppnås mellan EU:s och medlemsstaternas
åtgärder på både politisk och operativ nivå. På politisk nivå bör strategin
utgöra en ram för bättre samordning av EU:s och medlemsstaternas diplomatiska
ansträngningar. På operativ nivå bör strategin utgöra en övergripande ram för
en ökning av anslagen och en förbättring av givarsamordningen på EU-nivå och
den gemensamma programplaneringen (bland annat genom den så kallade
Madad-fonden, EU:s regionala förvaltningsfond med anledning av krisen i
Syrien). Medlemsstaterna uppmanas att fortsätta att mobilisera stöd på
bilateral nivå för att se till att deras gemensamma insatser åtminstone
motsvarar de insatser som görs via EU:s budget. Humanitärt
bistånd kommer även fortsatt att ges till utsatta befolkningsgrupper på
grundval av behov och med full respekt för de internationellt erkända
humanitära principerna om humanitet, neutralitet, opartiskhet och oberoende. 2.1
GEMENSAMMA MÅL FÖR SYRIEN, IRAK OCH
ÖVRIGA BERÖRDA LÄNDER 2.1.1 Främja
regionalt engagemang till stöd för säkerhet och långsiktig fred För
att kunna bidra till de nödvändiga förändringarna måste EU fortsätta med sin
diplomati på hög nivå i regionen. Länderna i regionen, särskilt Gulfstaterna,
Egypten, Turkiet och Iran, är på många sätt direkt berörda och har, enligt den
allmänna opinionen i Mellanöstern, bättre förutsättningar att bidra till kampen
mot Da’esh än det bredare internationella samfundet. De har också ett intresse
av att göra det, eftersom eventuella spridningseffekter av kriserna i Syrien
och Irak hotar dem i första hand. Dessutom är rivaliteten mellan viktiga
regionala aktörer en av orsakerna till det våld och de sekteristiska spänningar
i Syrien, Irak och andra berörda länder som gör att Da’esh frodas. Av alla
dessa skäl måste EU aktivt uppmuntra de regionala aktörerna att ta ett särskilt
ansvar för att hantera hotet från Da’esh och främja fred i regionen med tonvikt
på områden där deras intressen sammanfaller. EU måste också uppmuntra och
stärka de moderata rösterna i regionen samt lyfta fram en alternativ vision
till den som förs fram av terroristgrupperna. Metoder
för EU:s engagemang: Riktade
politiska och diplomatiska kontakter med länderna i regionen bilateralt och
kollektivt via Arabförbundet, Gulfstaternas samarbetsråd, Islamiska
samarbetsorganisationen och med andra länder och organisationer som tillhandahåller
stöd. Utöver ett tydligt fördömande av Da’esh bör detta omfatta en dialog om
kulturell mångfald, religion och ideologi med syfte att motverka våldsam
extremism, stöd till vetenskapsdiplomati och andra former av direkta
personkontakter mellan människor, samt insatser för att minska
missuppfattningar inom EU om utvecklingen i regionen. 2.1.2 Isolera
och besegra Da’esh som en militär kraft och terroristorganisation och motarbeta
dess ideologiska inflytande o Stödja
och stärka de styrkor som bekämpar Da’esh Den globala
koalitionens[4]
militära insatser mot Da’esh omfattar luftangrepp mot Da’eshs styrkor samt
tillhandahållande av dödande och icke-dödande utrustning, utbildning och
underrättelsestöd till de irakiska säkerhetsstyrkorna (ISF), de kurdiska
peshmergastyrkorna och, så långt det är praktiskt möjligt, till den moderata
oppositionen i Syrien. Rådet har inte fattat något beslut om att några militära
insatser på EU-nivå ska göras i detta syfte. EU har inte heller fått i uppdrag
att samordna eller fungera som sambandscentral för information om leverans av
vapen eller annat militärt bistånd, trots att detta skulle kunna övervägas.
Dessutom måste EU se till att dess egna ansträngningar förblir tillräckligt
flexibla och lyhörda för de pågående militära operationerna. o Hejda
inflödet av utländska terroriststridande, penningmedel och vapen till Da’esh EU kommer att
öka sina ansträngningar för att isolera Da’esh och förhindra flödet av medel
som organisationen behöver för sin verksamhet. Detta ligger i linje med EU:s
strategi mot terrorism/utländska stridande, som utgör en del av denna
övergripande regionala strategi, och kommer att ske i överensstämmelse med
relevanta resolutioner från FN:s säkerhetsråd och med full respekt för EU:s och
internationella standarder för mänskliga rättigheter. För att åstadkomma detta
krävs en öppen och utökad politisk dialog med Turkiet och Gulfstaterna, i
samordning med övriga partner (även Förenta staterna). Dialogen skulle kopplas
till praktiskt stöd till kapacitetsuppbyggnad för att se till att länderna i
regionen kan hantera hotet från utländska stridande på ett ändamålsenligt sätt
och för att sanktionerna och övriga åtgärder mot Da’esh ska tillämpas på ett
ändamålsenligt sätt genom förstärkning av gränskontroller. Ett näraliggande
syfte med dessa åtgärder är att spåra personer som är inblandade i brott mot
mänskligheten och krigsförbrytelser, åtgärda korruption och smuggling som
gynnar Da’esh samt vidta rättsliga åtgärder mot de inblandade. Det kommer också
att krävas ökade kontroller av finansiella flöden genom finansinstitut och
traditionella finansiella nätverk. EU kommer också
att sträva efter att förhindra våldsam extremism i länderna i regionen genom
program för avradikalisering och förebyggande av radikalisering. EU:s stöd till
kapacitetsuppbyggnad för att bekämpa terrorism/utländska stridande måste
prioriteras med hänsyn till partnerländernas kapacitet att uppnå riktmärkena
för mänskliga rättigheter och medborgerliga och politiska friheter. Reformen av
lagstiftningen om terrorismbekämpning i länderna i regionen är ett viktigt
område för reformer som EU bör stödja. För att insatser
mot terrorism ska vara trovärdiga är det viktigt att skilja mellan Da’esh och
andra terroristorganisationer, å ena sidan, och grupper som förordar fredliga
former av politisk islam, å andra sidan. Ett mål för EU:s diplomati måste vara
att varna för risken att ett undertryckande av sådana grupper kan leda till att
de radikaliseras. Det är viktigt att se till att partnerländernas brottsbekämpande
åtgärder är nödvändiga och proportionella, och inte leder till att
miniminormerna för skydd av de mänskliga rättigheterna sänks. Metoder för EU:s
engagemang: EU:s engagemang på detta område kommer
att bestå av medlemsstaternas och EU:s åtgärder och kommer att bygga på en
bedömning av åtgärdernas genomförbarhet och EU:s och medlemsstaternas
prioriteringar som ständigt utvecklas. Det bör omfatta kontakter på politisk
nivå och expertnivå med berörda institutioner i länderna i regionen, bidrag
från EU:s medlemsstater samt finansiering från instrumentet som bidrar till
stabilitet och fred, europeiska grannskapsinstrumentet och Gusp
när så är lämpligt. EU:s åtgärder måste genomföras i enlighet med EU:s stadga
om de grundläggande rättigheterna. Utländska stridande -
Åtgärder
som syftar till att hejda strömmen av utländska stridande som reser till
Syrien/Irak och ta hand om återvändande personer (detta ska preciseras i början
av 2015 i enlighet med målen i EU:s strategi mot terrorism/utländska
stridande). -
Stöd
till Turkiet, Libanon och Jordanien för att öka gränssäkerheten. -
Kapacitetsuppbyggnad
i regionen för att genomföra FN:s säkerhetsråds resolution 2178, samt på
området gränsförvaltning och säkerhet, bland annat metoder för att upptäcka
spår av sprängämnen samt sakkunskap om flygplatsinfrastruktur och -utformning. -
Förstärkning
av det internationella polissamarbetet och rättsliga samarbetet för att stödja
utredningar om och lagföring av utländska stridande; spåra och registrera
utländska stridandes rörelser, bland annat genom antagande av EU-lagstiftning
om utbyte av passageraruppgifter med EU:s främsta partner i enlighet med
proportionalitetsprinciperna avseende eventuella begränsningar av rätten till
skydd av personuppgifter; kartlägga finansieringskällor som härrör från
brottslig verksamhet, inbegripet människohandel; avbryta tillförseln av
olagliga vapen och olaglig ammunition; förhindra brottslig användning av
internet för rekrytering av terrorister och spridning av metoder för terrorism. -
Utveckling
av en gemensam intern och extern säkerhetsstrategi och tillhörande nätverk av
experter för att bemöta Da’eshs kommunikations- och propagandametoder som
ständigt förändras. -
Samarbete
med Internationella brottmålsdomstolen, bland annat i fråga om insamling av
bevis, identifiering av brottslingar och insamling av vittnesmål från vittnen. Motberättelser
och bekämpning av våldsam extremism -
Stöd
till informationskampanjer som genomförs av relevanta aktörer i Syrien och Irak
och i regionen (även i de utländska stridandenas ursprungsländer) för att
misskreditera Da’eshs ideologi och fördöma dess kränkningar av de mänskliga
rättigheterna samt för att motverka våldsam extremism och hatiska uttalanden
med anknytning till andra grupper i regionen. -
Stöd
till projekt för bekämpning av våldsam extremism i Libanon och Jordanien och
eventuellt andra länder i regionen, som riktar sig till de mest utsatta
befolkningsgrupperna, särskilt ungdomar. -
Förhindrande
av radikalisering i fängelserna genom ett integrerat program som syftar till
att frihetsberövade eller återvändande medlemmar av terroristgrupper ska
återintegreras eller ta avstånd, i regionen och i EU. -
Uppmuntran
av regeringar och berörda samhällsaktörer i regionen att vidta riktade åtgärder
för att förebygga och motverka radikalisering och uppvigling på offentlig plats
(inklusive universitet). Finansiering av
terrorism/sanktioner -
Stöd
till FN:s sanktioner, inklusive upptagande på förteckningar och åtgärder som är
inriktade på Da’eshs finanser. Korrekt genomförande och övervakning (genom
internationella samråd). -
Stöd
till grannländerna för kapacitetsuppbyggnad för att motverka finansiering av
terrorism och därmed sammanhängande korruption. -
Uppmuntran
av framställningar till FN:s sanktionskommitté för al-Qaida om att den ska överväga
att på sin förteckning uppta ytterligare personer och enheter som stöder Da’esh
i linje med FN:s säkerhetsråds resolution 2170, till exempel mellanhänder på
den svarta marknaden för olja i Syrien och Irak. -
Vid
behov skulle EU kunna skapa ett fristående sanktionssystem som kompletterar
FN:s sanktionssystem mot al-Qaida. Ett sådant sanktionssystem måste vara
förenligt med EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna och domstolens
rättspraxis från Kadi-målet[5]. -
Uppmuntra
brottsutredningar och rättsligt samarbete som syftar till lagföring av
utländska stridande och organisationer som rekryterar terrorister samt
förverkande av deras tillgångar som härrör från och verktyg som används för
brott. Ett
annat effektivt sätt att minska terroristgruppernas attraktivitet kan vara att
ge fortsatt EU-stöd (särskilt när det gäller försörjning och utbildning) till
de folkgrupper som drabbats av konflikten, däribland flyktingar och fördrivna
personer, och att genomföra insatser för att stärka samhällenas motståndskraft,
samtidigt som man tar itu med grundläggande behov. 2.1.3 Förebygga
regionala spridningseffekter och stärka gränssäkerheten Det
kommer att vara av avgörande betydelse att förhindra Da’esh från att få en dold
eller öppen närvaro i grannländerna. Särskilt Libanon har drabbats av
terroristattacker som iscensatts av personer i landet som är associerade med
Da’esh. Jordanien har kunnat avstyra alla former av våld trots lokala mindre
demonstrationer av folklig sympati för Da’esh. Turkiet, som är inne i en känslig
fredsprocess med Kurdistans arbetarparti (PKK), har kritiserats för att inte
tillräckligt prioritera kampen mot Da’esh. Turkiet löper också risk att
infiltreras av terrorister. Om regionala spridningseffekter av krisen i Syrien
och Irak ska kunna förhindras måste stödet till grannländerna ökas betydligt
för att hjälpa dem att hantera flyktingströmmen (se 2.1.5). Libanon
och Jordanien måste få stöd när det gäller säkerhet och gränsförvaltning. En
dialog med Libanon om migration, rörlighet och säkerhet inleddes i december
2014 och ett partnerskap för rörlighet med Jordanien undertecknades i oktober
2014. Dessutom bör följande man planera för följande: -
Fortsatt
stöd från EU och dess medlemsstater till reformen av Libanons säkerhetssektor
och genomförandet av EU:s stöd till den libanesiska försvarsmakten på områden
såsom civil-militärt samarbete, sjöfartsskydd, gränssäkerhet,
terrorismbekämpning och militär utbildning. -
Vid
behov ytterligare stöd för att i) öka kapaciteten att planera och genomföra
insatser, ii) förstärka den libanesiska försvarsmaktens logistiska system, iii)
inrätta en utbildningscykel för den libanesiska försvarsmakten, iv) bistå den
libanesiska försvarsmakten i fråga om gränsförvaltning och -säkerhet, v)
utarbeta ett framtidsinriktat säkerhetskoncept för den libanesiska
försvarsmaktens gränsstyrkor, vi) förbättra den libanesiska försvarsmaktens
roll i terrorismbekämpning med fokus på lagstiftningsaspekter samt strategiska
och institutionella aspekter, och vii) se över den libanesiska försvarsmaktens
utbildnings- och fortbildningssystem. -
Inrättande
av en dialog om säkerhet med Jordanien för att se över den säkerhetsrelaterade
situationen i regionen och bidra till att bana väg för ökad säkerhet och
samarbete i kampen mot terrorism. En bedömning av behoven hos de jordanska
säkerhetsstyrkorna (inbegripet de regementen som ansvarar för landgränserna) i
detta sammanhang och en analys av alternativen för att komplettera det stöd som
Jordanien kommer att få inom ramen för Natos initiativ för uppbyggande av
försvarsförmågan. När
det gäller Turkiet planeras följande: -
Fortsatt
stöd till Turkiet för genomförandet av landets nationella handlingsplan för
upprättande av en integrerad gränsförvaltning, bland annat genom reform och
modernisering av de tekniska lösningarna för övervakning längs Turkiets
landgränser och kontroller vid gränsövergångsställen. -
Den
redan pågående dialogen mellan EU och Turkiet om terrorismbekämpning kan bidra
till att kartlägga områden där särskilt EU-stöd skulle kunna ges till turkiska
myndigheter för att stärka deras förmåga att kontrollera flödet av personer och
material över landets gränser och för att identifiera och spåra personer som
måste övervakas noggrant samt skjutvapen, sprängämnen och andra farliga ämnen.
Metoder
för EU:s engagemang: Instrumentet som bidrar till stabilitet
och fred, det europeiska grannskapsinstrumentet, instrumentet för stöd inför
anslutningen och bidrag från medlemsstaterna. 2.1.4 Ge
livräddande humanitärt stöd och internationellt skydd EU
har varit den största internationella givaren i Syrienkrisen med mer än 3,3
miljarder euro – varav över 2 miljarder euro i humanitärt bistånd – till den
drabbade befolkningen i Syrien och Irak och deras grannländer (främst
Jordanien, Libanon, Turkiet och Egypten). Samtidigt som behoven ökar
ytterligare bör EU och dess medlemsstater under en längre period fortsätta att
erbjuda humanitärt bistånd och internationellt skydd till drabbade syrier och
irakier, däribland flyktingar och internflyktingar, både i Syrien och Irak och
i grannländer och EU-länder. De humanitära insatserna måste också bättre
kopplas till det medel- till långfristiga stödet till fördrivna personer,
särskilt barn och ungdomar, som ett sätt att främja motståndskraft,
återhämtning samt återintegrering och utveckling när konflikten väl upphört och
för att motverka en potentiell radikalisering inom flyktinggrupperna. Med tanke
på EU-budgetens kraftiga begränsningar måste ytterligare innovativa
finansieringssätt undersökas tillsammans med EU:s medlemsstater. Metoder
för EU:s engagemang: Samordning: Fortsätta att ge
stöd till de FN-ledda samordningssystemen, i enlighet med EU:s samförstånd om
humanitärt bistånd och internationell humanitär rätt. Tillträde: -
Använda
alla möjliga leveransmetoder (inbegripet bistånd över statsgränser och andra
gränslinjer) för att säkerställa tillträdet till alla människor i nöd, även i
svårtillgängliga områden (4,8 miljoner personer i Syrien och 3,6 miljoner i
Irak i mitten av januari 2015). -
Proaktiva
kontakter med alla parter i konflikten för att vidga det humanitära utrymmet i
Syrien och Irak och för att förbättra tillträdet till alla människor i nöd. -
Stärka
FN:s förmåga att förhandla om tillträde, särskilt i Syrien och Irak genom Ocha,
och sörja för bättre samordning, särskilt mellan insatser över statsgränser och
insatser över andra gränslinjer. -
Stärka
de lokala icke-statliga organisationernas förmåga att tillhandahålla bistånd. Skydd: -
Säkerställa
skyddet för de drabbade folkgrupperna samt främja folkrätten och flykting- och
människorättslagstiftningen. -
Insistera
på att de drabbade ländernas myndigheter för en politik som följer
internationell humanitär rätt för att förhindra avvisningar eller upprättandet
av informella och oskyddade läger i ingenmansland, se till att det inrättas
lämpliga registrerings- och dokumentationsmekanismer för internflyktingar och
flyktingar samt att sårbara fördrivna personer och flyktingar, särskilt kvinnor
och barn, har tillgång till juridisk rådgivning och tillräckligt skydd.
Dessutom stödja UNHCR:s och andra aktörers insatser för att se till att
regeringarnas politik följer dessa normer. -
Fortsätta
att verka för de humanitära biståndsarbetarnas säkerhet och skydd och
hälsovårds- och utbildningsinrättningars okränkbarhet. Civil-militära
förbindelser -
Stärka
samordningen och kontakterna under FN:s ledning mellan de civila myndigheterna
och militären för att trygga efterlevnaden av internationell humanitär rätt och
respekten för humanitära principer, och samtidigt minska riskerna för de
humanitära aktörernas säkerhet och förbättra tillträdet till befolkningsgrupper
i nöd. Landsspecifika
strategier -
Uppmuntra
FN att tillämpa icke-diskriminerande och allomfattande landsspecifika
strategier (”hela Syrien” och ”hela Irak”). -
Fortsätta
att verka för integrerade och prioriterade uppmaningar till humanitärt bistånd
och utvecklingsbistånd och gemensam gapanalys, samt genomförande av den
regionala planen för flyktingar och motståndskraft genom nationella
åtgärdsplaner i grannländerna. Kapacitet
för snabba insatser och övervakning -
Stärka
ett landsomfattande och sektorsövergripande system för tidig varning. -
Öka
beredskapen och kapaciteten för snabba insatser genom att integrera större
flexibilitet i befintliga avtal med partner, för att bättre kunna reagera på nya
behov, upprätta beredskapslager och överväga bidrag till befintliga
beredskapsfonder. Offentlig
diplomati och synliggörande av stödet -
Förbättra kommunikationen om EU:s
humanitära bistånd och utvecklingsbistånd i både regionen och EU, vid behov på
grundval av reviderade riktlinjer för kommunikation/synlighet. Tillgodose
fördrivna personers långsiktiga utvecklingsbehov -
Inrikta
en del av EU:s utvecklingsbistånd i Syrien och Irak och i grannländerna på
fördrivna personers behov, särskilt utbildning för barn och yrkesutbildning
eller fortbildning för vuxna med fokus på de arbetstillfällen som behövs i ett
samhälle som tidigare präglats av konflikter. Sådan yrkesutbildning bör
innefatta utbildning för kvinnor för att stärka deras ekonomiska och sociala
roll i återuppbyggnaden efter konflikten. Vidarebosättning
och asyl -
Fortsätta
att stödja värdstaternas långsiktiga kapacitet att hantera flyktingströmmar,
särskilt genom de regionala utvecklings- och skyddsprogrammen i Jordanien,
Libanon och Irak, och genom att hjälpa Turkiet att ge humanitärt bistånd till
syriska flyktingar och bistå landet i inrättandet och driften av ett modernt
och stabilt asylsystem. -
Fortsätta
att erbjuda syriska flyktingar (och vid behov irakier) möjlighet till
vidarebosättning i EU. UNHCR har uppmanat det internationella samfundet att
ordna vidarebosättning och inresetillstånd av humanitära skäl för minst 130 000
syrier, särskilt de mest utsatta. EU:s medlemsstater har gjort utfästelser om
cirka 36 000 platser, vilket är EU:s största utfästelse någonsin i fråga om
vidarebosättning. Kommissionen stöder vidarebosättningsansträngningarna inom
ramen för asyl-, migrations- och integrationsfonden. 2.1.5
Stärka den lokala motståndskraften i Syrien, Irak och de berörda grannländerna För
att förhindra ytterligare rekrytering av Da’esh och framtida våld i och mellan
fördrivna folkgrupper och värdsamhällen är bistånd och utsikter till en bättre
framtid för dessa folkgrupper av avgörande betydelse. De humanitära insatserna
måste kopplas till den berörda personens långsiktiga utvecklingsbehov som ett
sätt att främja återintegrering och utveckling när konflikten väl upphört och
motverka potentiell extremism bland flyktingarna och i värdsamhällena. Man bör
snabbt återupprätta en grundläggande rättsstat, tillhandahållandet av
grundläggande tjänster och den ekonomiska verksamheten i de områden som befrias
från Da’esh i både Syrien och Irak för att undvika att Da’eshs dragningskraft
ökar ytterligare och för att skapa de minimivillkor som krävs för att internflyktingar
och flyktingar ska återvända frivilligt på ett säkert och värdigt sätt. Dessa
åtgärder bör syfta till att stärka individers, samhällens och institutioners
motståndskraft när det gäller att hantera effekterna av krisen. Parallellt
med detta bistånd behövs det en politisk dialog på hög nivå både kollektivt och
bilateralt med de länder som tagit emot syriska flyktingar för att se till att
flyktingarna kan få skydd och framtidsutsikter (särskilt när det gäller
tillgång till utbildning och arbetsmarknaden osv.). Metoder
för EU:s engagemang: Bistånd
för att öka motståndskraften och påskynda återhämtningen och stöd till
lokalsamhällen och samhällsaktörer i Syrien, Irak och angränsande länder genom
”Madad-fonden”, instrumentet som bidrar till stabilitet och fred samt direkta
bidrag från medlemsstaterna, särskilt när det gäller följande: -
Bygga
vidare på befintliga gemensamma ramar för humanitärt bistånd och utveckling på
fältet och inrätta en gemensam programplanering i Syrien, Irak, Jordanien,
Libanon och Turkiet. -
Använda
”Madad-fonden” för stabiliserings- och återhämtningsstöd till flykting- och
värdsamhällen i Irak, Libanon, Jordanien, Turkiet och Egypten. Detta måste
göras med ett helhetsperspektiv, i samordning med befintliga
finansieringsmekanismer och i enlighet med de olika ländernas nuvarande
planering och FN:s regionala plan för flyktingar och motståndskraft (3RP). -
Bistå
regeringarna i regionen när det gäller att föra en politik som främjar ökad
ekonomisk motståndskraft bland flyktingar och värdsamhällen, främjar
framtidsutsikterna för unga människor och respekterar jämställdheten mellan
könen. -
Genomföra
det program för kompletterande bistånd till Turkiet som tillkännagavs efter
Kobanekrisen, som syftar till att stödja de turkiska myndigheternas
ansträngningar för att tillhandahålla långsiktig gästfrihet och bistånd till de
syriska flyktingar som får skydd i Turkiet. Mer allmänt bör man planera för att
upprätta kontakter med de berörda organisationerna för emigranter i Europa för
att stärka EU:s förmåga att nå ut till dessa grupper och öka effektiviteten i
dess åtgärder. 2.2 LANDSSPECIFIKA
MÅL - SYRIEN 2.2.1 Arbete
för en politisk övergång I
enlighet med de mål och åtgärder som anges i det gemensamma meddelandet En
samlad EU-strategi för krisen i Syrien kommer EU att fortsätta att
undersöka alla sätt att återuppta den politiska processen i samordning med
regionala och internationella partner för att uppnå en övergång ledd av Syrien.
I synnerhet bör EU göra följande: -
Fullt
ut stödja FN:s särskilda sändebud de Misturas ansträngningar att åstadkomma en
strategisk nedtrappning av våldet som utgångspunkt för en bredare hållbar
politisk process. Konkret stödja en utveckling av hans förslag, särskilt
förslaget att bygga på att man fryser stridigheterna lokalt i enlighet med
internationell humanitär rätt. Enligt denna strategi bör principbaserade
humanitära åtgärder för att öka motståndskraften fortsatt skiljas från
politiska och säkerhetsrelaterade förhandlingar. -
Stödja
lokal och internationell medling och dialog, inbegripet initiativ för att
främja lokala överenskommelser och andra lokala fredsskapande initiativ som kan
omfatta samarbete över gränslinjer med vederbörlig hänsyn till kvinnors
deltagande. -
Söka
internationellt samförstånd i FN:s säkerhetsråd samt regionalt samförstånd
(till våra gemensamma intressen hör vår beslutsamhet att skydda Syriens
sammanhållning, territoriella integritet och suveränitet och bekämpa terrorism)
och regionalt stöd till en politisk process ledd av Syrien som syftar till att
åstadkomma en övergång, i enlighet med FN:s säkerhetsråds relevanta
resolutioner och Genèvekommunikén av den 30 juni 2012. -
Främja
inrättandet av en stödgrupp för de ansträngningar som görs av FN:s
generalsekreterare eller det särskilda sändebudet i Syrien i syfte att skapa
ett bredare samförstånd till förmån för en nationell politisk process i samma
anda. Metoder
för EU:s engagemang: Politiska och
diplomatiska kontakter med länderna i regionen och internationella partner med
syftet att trappa ner de regionala spänningarna å ena sidan och kriget mellan
Assadregimen och den väpnade oppositionen å andra sidan, och samtidigt
stimulera till en brett upplagd syrisk övergång utifrån Genèvekommunikén. Öka
trycket på Assadregimen, särskilt genom ytterligare riktade sanktioner och
andra lämpliga restriktiva åtgärder med begränsad inverkan på
civilbefolkningen. På ett kraftfullt sätt verkställa EU:s oljesanktioner mot
Syrien och bedriva lobbyverksamhet för att förmå tredje länder att göra detta.
Ökad dialog med partner, särskilt i regionen. Stärka
den politiska personalen vid EU:s delegation för Syrien (som även fortsatt
kommer att inhysas i EU:s delegation i Beirut). Så länge som villkoren för att
åter öppna upp EU:s delegation i Damaskus inte är uppfyllda kommer regelbundna
besök i Syrien fortsatt att äga rum. 2.2.2 Stärka
den moderata oppositionen och det civila samhällets aktörer -
Fortsätta
att stödja den moderata oppositionen, inbegripet Syriska nationella koalitionen
av revolutions- och motståndsstyrkor och andra konstruktiva inhemska krafter i
det civila samhället eller politiska krafter, i syfte att främja delaktighet
(även för religiösa och etniska minoriteter), effektivitet och lika möjligheter
inom oppositionen. Det kommer inte att bli någon hållbar fred i Syrien om man
inte på ett jämlikt sätt tar itu med de särskilda problemen för alla etniska
och religiösa grupper och om landets multietniska och mångreligiösa karaktär
inte bibehålls. -
Fortsätta
att utforska och vid behov stödja så kallade track 2- och track 3-initiativ som
på sikt kan bidra till en övergångsmodell grundad på att trovärdiga
oppositionella ingår i en ny övergångsregering och en stabiliseringsprocess som
genomförs på lokal och nationell nivå. Särskild uppmärksamhet kommer att ägnas
åt kvinnors deltagande i dessa initiativ. -
Fortsätta
att stödja uppbyggnaden av kapaciteten hos det syriska civila samhällets
organisationer. Metoder
för EU:s engagemang: Fortsatt stöd
till fredsskapande insatser och medling med inriktning på att bygga upp kapaciteten
hos de interna aktörerna i det civila samhället och verksamhet för att öka
motståndskraften genom instrumentet som bidrar till stabilitet och fred och det
europeiska grannskapsinstrumentet. 2.2.3 Tillhandahålla
grundläggande tjänster och bidra till återuppbyggnad av förvaltningen i områden
med minskat våld -
Stärka
tillhandahållet av icke-humanitärt bistånd över statsgränser och andra
gränslinjer i Syrien. -
Hjälpa
den moderata oppositionen och enheter i det civila samhället att återupprätta
en förvaltning och offentliga tjänster (bland annat civilskydd, hälso- och
sjukvård och utbildning), samt den allmänna ekonomiska verksamheten i områden
med minskat våld, i områden som tidigare ockuperades av Da’esh och i de
regioner i norra Syrien som främst befolkas av syriska kurder. -
Stödja
tillhandahållandet av grundläggande tjänster på centrala områden, på grundval
av principerna om delaktighet, god samhällsstyrning och samråd med
lokalsamhället, samt stödja insatser för att öka motståndskraften, inbegripet
hållbar förvaltning och skydd av naturresurser. Metoder
för EU:s engagemang: Ökat
bistånd för att stärka motståndskraften/återhämtningsförmågan, till exempel
riktad verksamhet finansierad av EU eller medlemsstaterna till stöd för lokala
samhällen och sociala aktörer (inbegripet insatser som förvaltas av Gaziantep
med deltagande av flera medlemsstater), med bistånd av ”Madad-fonden”,
instrumentet som bidrar till stabilitet och fred och det europeiska
grannskapsinstrumentet. På kort sikt kommer EU:s projekt för det
civila samhället som finansieras genom det europeiska grannskapsinstrumentet
(17 miljoner euro) och instrumentet som bidrar till stabilitet och fred (12
miljoner euro) att bidra till uppbyggnaden av kapaciteten hos det syriska
civila samhällets organisationer, tillhandahållandet av grundläggande tjänster,
åtgärder för att trygga rättsstaten och utvecklingen av en inkluderande
politisk miljö på lokal nivå som främjar delaktighet. Man skulle också kunna
utforska målinriktade program för minoriteter för att garantera säkerheten för
alla etniska och religiösa samhällsgrupper, säkra en inkluderande övergång,
uppfylla särskilda behov och stödja minoriteternas återintegrering i samhället.
2.2.4 Främja
mänskliga rättigheter/internationell humanitär rätt och trygga
ansvarsskyldighet -
Fortsätta
att undersöka och dokumentera krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten,
särskilt för att underbygga eventuellt framtida straffrättsligt ansvar. -
Arbeta
med partner för att stödja FN:s undersökningskommission och andra initiativ
rörande ansvarsskyldighet för att förbereda en process för ansvarsutkrävande
och ta itu med kulturen av strafflöshet. -
Fortsätta
att stödja den verksamhet som bedrivs av Organisationen för förbud mot kemiska
vapen (OPCW), särskilt dess kontrolluppdrag och förstöringen av Syriens kemiska
vapen och produktionsanläggningar. -
Fortsätta
att söka sätt att hänskjuta situationen i Syrien till Internationella
brottmålsdomstolen (ICC) och stödja kompletterande mekanismer för
ansvarsskyldighet, även på nationell nivå. Metoder
för EU:s engagemang: Diplomatiskt
engagemang, även inom FN:s säkerhetsråd, praktiskt stöd till
människorättsförsvarare genom instrumentet som bidrar till stabilitet och fred
och det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDMR)
samt rättsligt samarbete. 2.2.5 Förberedelser
inför ”dagen efter” -
Fortsätta
att planera för Syriens långsiktiga återhämtning och återuppbyggnad och bana
väg för flyktingars och internflyktingars återvändande och återintegrering,
särskilt genom regelbundna bedömningar av skador och behov i Syrien. -
Fortsätta
att bygga upp de syriska medborgarnas och det syriska civilsamhällets
kapacitet, däribland organisationer som främjar jämställdhet och egenmakt, för
att vanliga syrier ska kunna spela en aktiv roll i Syriens återuppbyggnad. -
Undersöka
ytterligare möjligheter för syriska studerande och forskare genom stipendier i
Europa och yrkesutbildningsmöjligheter i regionen. -
Fortsätta
att kartlägga möjligheterna att bygga upp syriernas kapacitet och färdigheter
när det gäller att styra övergången (på områden såsom mediereglering,
decentralisering, förvaltning av kommuner, utarbetandet av konstitutionen osv.)
med vederbörlig hänsyn till kvinnors behov och roll. -
Fortsätta
att noggrant planera för en avväpnings-, demobiliserings- och
återintegreringsprocess inom ramen för en reform av säkerhetssektorn. -
Fortsätta
att regelbundet bedöma om de nuvarande förhållandena gör det möjligt att
förbereda och genomföra rättsliga övergångsåtgärder som syftar till att främja
försoning, skapa förtroende och stärka rättsstaten. -
Noggrant
bana väg för den konstitutionella reformen och valreformen, inbegripet lagarna
om politiska partier. -
Överväga
sätt att skydda det återstående kulturarvet och främja kulturell mångfald,
särskilt genom kampanjer för utbildning och medvetandegörande. -
Upprätthålla
EU:s ledande roll i samordningen av biståndet för att öka samstämmigheten,
samordningen och förutsägbarheten i det internationella biståndet till
återuppbyggnaden i Syrien. -
Fullt
ut utnyttja potentialen i Erasmus+-programmet som finansierar stipendier för
rörlighet för syriska studerande och samarbetsprojekt med syriska institutioner
för högre utbildning som syftar till att modernisera dessa. Undersöka
ytterligare möjligheter att stödja grannländerna och universitet i dessa när
det gäller att tillhandahålla högre utbildning till syriska studerande. EU
kommer att fortsätta dessa ansträngningar, eftersom det måste undvikas att de
statliga institutionerna i Syrien kollapsar. Metoder
för EU:s engagemang: Det europeiska
grannskapsinstrumentet, ”Madad-fonden”, instrumentet som bidrar till stabilitet
och fred (”Tahdir-programmet: förberedelser inför övergången i Syrien”),
trepartsavtalet mellan FN, Världsbanken och EU om bedömning av behoven efter
konflikten, Erasmus+. 2.3
LANDSSPECIFIKA MÅL – IRAK 2.3.1 Stödja
Iraks regering när det gäller att genomföra delaktighet EU:s
viktigaste mål i Irak måste vara att stödja en inkluderande irakisk regering i
dess ansträngningar att ta itu med de irakiska medborgarnas rättmätiga klagomål
och främja en långsiktig process för statsbyggande och nationell försoning, på
grundval av bestämmelserna i landets konstitution. Regeringens program
(2014–2018) och den irakiska nationella utvecklingsplanen (2014–2017) är en god
grund för detta, och partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Irak,
varav delar redan tillämpas provisoriskt, ger en ram för samarbete i ett stort
antal frågor. Samtidigt som den sunnimuslimska befolkningens klagomål måste
åtgärdas måste man i hela landet ta ett helhetsgrepp på den ökande sekterismen
och radikaliseringen i de flesta irakiska befolkningsgrupper. EU kommer att
sträva efter att så nära som möjligt samarbeta med FN:s biståndsmission i Irak
(Unami) och de FN-organ som är verksamma i Irak. o
Samarbeta
med moderata marginaliserade sunnimuslimska grupper Den irakiska
regeringen bör stödjas genom att skapa kontakter med alla delar av det irakiska
samhället, särskilt moderata religiösa och politiska grupper, för att ge dem
ett ord med i laget om Iraks framtid. Särskild uppmärksamhet måste dock ägnas
åt sunnimuslimer för att se till att det inte finns något stöd för Da’esh i
denna befolkningsgrupp. Detta bör ske parallellt med eventuella uppmaningar
till dessa grupper att stå emot och ta till vapen mot Da’esh. I kontakterna med
sunnimuslimerna bör man fastställa åtgärder för att komma tillrätta med kända
missförhållanden och främja försoning, garantera folkets säkerhet (särskilt
grupper som deltar i kampen mot Da’esh) och ge garantier om ett framtida samråd
om det politiska beslutsfattandet. Samtidigt måste moderata shiamuslimska
grupper och grupper i det civila samhället få stöd för att motverka
stigmatisering och en motreaktion mot den sunnimuslimska folkgruppen. o
Samarbeta
med regionen Kurdistan i Irak En lösning av
den federala regeringens tvister med regeringen i regionen Kurdistan, däribland
en slutlig, varaktig lösning när det gäller överföringen av oljeinkomster och
de omstridda territorierna, är en viktig prioritering och skulle avsevärt
förbättra det politiska klimatet i Irak. EU bör uppmuntra den federala
regeringen och Kurdistans regionala regering att enas om en tydlig färdplan med
tidsfrister för att lösa tvister på grundval av konstitutionella bestämmelser. o Konsolidera
demokratiskt styrda statliga institutioner och stödja politiska reformer och
lagstiftningsreformer EU och dess
medlemsstater bör stödja den irakiska regeringen i dess ansträngningar att
inleda ett omfattande administrativt reformprogram för att öka kapaciteten hos
de civila statliga organen på grundval av moderna principer om administration
och ekonomisk förvaltning. De grundläggande principerna för en sådan reform bör
vara åtskillnad mellan politiska och administrativa befattningar, inrättande av
en oberoende offentlig förvaltning och tillämpning av en icke-sekteristisk
politik för lika möjligheter på grundval av meriter och kompetens. Stöd till
initiativ för politiska reformer och lagstiftningsreformer, som lagts fram av
regeringen, det civila samhället och andra parter inom ramen för Iraks
konstitution bör övervägas, förutsatt att de främjar nationell försoning och
utveckling. o Omstrukturera
säkerhetssektorn Reformen av
säkerhetssektorn omfattar en lång rad verksamheter, alltifrån stöd till
militära styrkor till reformer av den rättsliga ramen. För att uppnå
komplementaritet måste man i EU:s eventuella framtida verksamheter på detta
område ta hänsyn till den globala koalitionens insatser mot Da’esh och
EU-medlemsstaternas bilaterala ansträngningar. EU:s medlemsstater deltar nu i
insatser för att omstrukturera och träna de irakiska säkerhetsstyrkorna. En
naturlig följd av de irakiska säkerhetsstyrkornas svaghet har varit att det
åter bildats irreguljära miliser som visserligen kompletterar de irakiska
säkerhetsstyrkorna, men också gör sig skyldiga till ett antal grymheter och
kränkningar av de mänskliga rättigheterna. För att åstadkomma nationell
försoning måste shiamuslimska milisgrupper och andra väpnade grupper gradvis
demobiliseras, och ersättas med kompetenta irakiska säkerhetsstyrkor där alla
trosriktningar är företrädda. Den irakiska regeringen är skyldig att se till
att den har vapenmonopol, och kommer att förbjuda väpnade formationer som inte
kontrolleras av regeringen i enlighet med den irakiska konstitutionen.
Samtidigt måste den civila polisens närvaro och kompetens stärkas. o Rättsliga
reformer och integrering av respekten för de mänskliga rättigheterna Brister i
tillämpningen av rättsstatsprincipen utgör kärnan i krisen i Irak. EU och dess
medlemsstater bör överväga att öka sitt stöd till den irakiska regeringen när
det gäller åtgärder för att stärka rättsstatsprincipen och skyddet av mänskliga
rättigheter inom alla områden av det irakiska samhället. Detta måste innefatta
en reform av befintlig kontroversiell lagstiftning och dess genomförande, som
har lett till radikalisering och motstånd mot den irakiska regeringen.
Kraftfulla insatser måste göras för att stärka institutionernas, särskilt
rättsväsendets, oberoende. Utbildning i mänskliga rättigheter måste integreras
i läroplanerna för de civila och militära säkerhetsstyrkorna, och man bör
förbättra säkerhetsstyrkornas samarbete med de rättsliga myndigheterna och
polisens tillsynsorgan. Kommissionen för de mänskliga rättigheterna bör få en
stärkt ställning och kapacitet. En ökad respekt för mänskliga rättigheter i
kriminalvården kommer att bidra till kampen mot radikalisering. Domstolarnas kapacitet att hantera
terroristorganisationer bör förbättras. EU bör
främja Iraks anslutning till Romstadgan för att möjliggöra internationella åtal
i framtiden. I alla dessa ansträngningar är det viktigt att dra lärdom av EU:s
tidigare stöd till rättsliga reformer inom ramen för Eujust Lex-uppdraget. På
längre sikt bör Irak uppmuntras att utarbeta en plan för utfasning av dödsstraffet
eftersom det inte är ändamålsenligt och potentiellt bidrar till radikalisering. o Stärka
den regionala och lokala förvaltningen Iraks
konstitution omfattar möjligheter att öka det regionala och lokala självstyret
och den irakiska regeringen anger själv i sitt program att decentralisering är
en möjlighet. Större politisk och finansiell autonomi i hanteringen av
regionala och lokala frågor, bland annat lokal kontroll över den lokala
säkerhetsapparaten, och ökad närhet till beslutsprocessen kan bidra till att
åtgärda lokala missförhållanden. Detta måste dock kombineras med ett system för
att stödja en rättvis fördelning av resurser mellan regioner och orter samt
åtgärder som omfattar alla trosriktningar för att öka förtroendet mellan olika
enheter, till exempel genom regionala infrastrukturprojekt och andra
samarbetsprojekt. Metoder
för EU:s engagemang: Institutionella
frågor -
Kontakter
på politisk nivå och tjänstemannanivå, särskilt inom ramen för partnerskaps-
och samarbetsavtalet. En snabb ratificering av partnerskaps- och
samarbetsavtalet av EU:s medlemsstater skulle sända en stark signal om EU:s
engagemang. -
Regionen
Kurdistan har en central roll i kampen mot Da’esh och i lösningen av Iraks
politiska kris, och EU kommer därför att sträva efter att öka sin närvaro i
Erbil, med full respekt för Iraks konstitutionella ordning. Med förbehåll för
budgetbegränsningar och centralregeringens samtycke kommer en underavdelning av
EU:s delegation till Irak att inrättas i Arbil. EU kommer att sträva efter att
underlätta informationsflödet mellan Bagdad och Arbil. EU kommer när så är
lämpligt också att arbeta för att regionen Kurdistans regering (KRG) ska delta
i genomförandet av partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Irak. -
Man
bör undersöka möjligheten att stödja en irakiskledd diplomati med syftet att nå
ut till länder i och utanför regionen, som bygger på den erfarenhet och kunskap
som Irak vunnit i samband med de internationella återuppbyggnadsinsatserna i
landet mellan 2003 och 2010. -
EU:s
delegation i Irak bör stärkas, bland annat med säkerhetsexperter från
medlemsstaterna. Tekniskt
bistånd -
EU
kan mobilisera den sakkunskap som finns i medlemsstaterna för att utbilda och
bistå Iraks statliga institutioner med rådgivning på områden som reform av den
offentliga förvaltningen, reform av säkerhetssektorn,
terrorismbekämpningsåtgärder som respekterar de mänskliga rättigheterna,
gränssäkerhet och integrerad gränsförvaltning på grundval av bestämmelserna i
partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Irak, samt i synnerhet
bestämmelserna om samarbete i avdelning III, som ska tillämpas provisoriskt. -
I
säkerhetssektorn skulle EU:s stöd kunna bidra till att bygga upp Iraks förmåga
att motarbeta Da’esh. Användningen av EU-instrument kommer att utforskas
ytterligare i enlighet med detta. För att undvika dubbelarbete är det
dock viktigt att erinra om medlemsstaternas befintliga engagemang när det
gäller att tillhandahålla militärt stöd till Irak, framför allt genom den
globala koalitionen mot Da’esh och dess arbetsgrupper, samt genom Nato som
överväger att stödja de irakiska säkerhetsstyrkorna inom ramen för initiativ
för uppbyggande av försvarsförmågan. För att underlätta för internflyktingar
att återvända till områden som återerövrats från Da’esh skulle man kunna ge
tillgång till tekniskt stöd för minröjning och neutralisering av explosiva
anordningar som lagts ut av Da’esh. -
Stöd
till de civila aspekterna av kapacitetsuppbyggnad inom terrorismbekämpning
kommer att tillhandahållas, i harmoni med de insatser som gjorts av den globala
koalitionen och dess arbetsgrupper, för att uppmuntra den irakiska regeringen
att anta en ny, övergripande strategi för terrorismbekämpning på grundval av
respekt för mänskliga rättigheter och med inriktning på förebyggande åtgärder.
Möjliga stödområden är kapacitetsuppbyggnad och insamling, analys, utbyte och
skydd av underrättelser, samt bekämpning av finansiering av terrorism. -
EU:s
insatser för att främja institutionella och rättsliga reformer och integrering
av mänskliga rättigheter kan bygga på EU:s pågående projekt inom ramen för finansieringsinstrumentet
för utvecklingssamarbete till stöd för rättsstaten, på framtida
stödåtgärder inom ramen för den fleråriga vägledande programplaneringen för
finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete för perioden 2014–2017 samt
på erfarenheter från EU:s Eujust Lex-uppdrag. -
På
begäran av den irakiska regeringen och under förutsättning att medlemsstaterna
kan finansiera dessa insatser kan EU utnyttja en mängd olika modeller inom EU
och experter på både nationell nivå och EU-nivå (Regionkommittén) för att bistå
den irakiska regeringen när det gäller hur man på bästa sätt kan genomföra
decentralisering i praktiken. -
Det
är viktigt att nå ut till det irakiska representantrådet. Europaparlamentet och
de nationella parlamenten uppmuntras att spela en framträdande roll. -
EU
kommer att upprätta beredskapsplaner för att tillhandahålla snabbt stöd till
Iraks regering i dess insatser för att återställa och stärka grundläggande
tjänster inom områden som befriats från Da’esh, för att främja att
internflyktingar snarast möjligt kan återvända till sina hem frivilligt, säkert
och värdigt och med förbehållet att det måste finnas minimigarantier om skydd. 2.3.2 Stöd
till grundläggande tjänster, ekonomisk utveckling och korruptionsbekämpning Irak
kan endast bli stabilt på lång sikt om alla medborgare får del av landets
enorma rikedom. En svag offentlig ekonomisk förvaltning i allmänhet och utbredd
korruption har lett till ett ineffektivt budgetgenomförande och dåligt utbyggda
tjänster samt, i vissa områden, en försämring av miljön och naturresurserna.
Som en följd av säkerhetskrisen håller ekonomin på att krympa och de offentliga
intäkterna och valutareserven minskar till följd av de sjunkande oljepriserna.
Det kommer att krävas försiktiga ekonomiska och finanspolitiska reformer för
att trygga den finanspolitiska hållbarhet som är avgörande för att täcka de
ökade kostnaderna för sociala behov och säkerhet. Företagsklimatet
i Irak har i över ett årtionde varit klart sämre än genomsnittet i regionen och
tillgången till krediter är ett av de största hindren för den privata sektorns
utveckling. Det krävs en beslutsam kamp mot korruption och en förbättring av
Iraks administrativa kapacitet. Man måste också snabbt förbättra tillhandahållandet
av grundläggande sociala tjänster (utbildning, sjukvård) och infrastruktur (el,
transport). För att den ekonomiska tillväxten ska vara hållbar måste man stärka
den privata sektorn och främja ett investeringsvänligt klimat. En
stor utmaning för Irak kommer att vara att koppla det humanitära biståndet till
hållbar utveckling, och samtidigt mobilisera de resurser som krävs för att
tillhandahålla grundläggande tjänster för fördrivna personer och underlätta
internflyktingars återvändande och återintegrering. Detta innebär
tillhandahållande av grundläggande tjänster som vatten, energi, bostäder,
skolutbildning och högre utbildning (kapacitetsuppbyggande åtgärder inom
Erasmus+ som Irak nyligen fått tillgång till), säkerhet och tillgång till finansiering
(t.ex. finansiering av små och medelstora företag och mikrokrediter), med
vederbörlig hänsyn till kvinnors egenmakt och skydd av naturresurser. Metoder
för EU:s engagemang: Viktiga
mål för samarbetet inom ramen för partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU
och Irak är makroekonomisk stabilitet, hållbar skuldsättning och effektiva
offentliga utgifter. I detta syfte skulle samarbetet kunna åtfölja ekonomiska
reformer och reformer för att förbättra företagsklimatet, särskilt i
underkommittéerna för handel och ekonomiska frågor samt för energi och
transport. Parterna skulle kunna utforska a) den makroekonomiska utvecklingen,
b) den allmänna ekonomiska politiken och finanspolitiken (förvaltning av
inkomster från naturresurser, minskade subventioner och stöd till statsägda
företag, investeringar i eldistribution, främjande av utveckling av förnybar
energi och energieffektivitetsåtgärder, ökad oljeexport och underlättande av
framtida gasexport – det irakisk-europeiska energicentret och tillhörande
stödåtgärder från EU och den irakiska regeringen förväntas bidra till detta
mål), c) den finansiella sektorns utveckling (fördjupning av finansmarknaden,
enklare tillgång till privata krediter och ökad finansiell integration) samt d)
tillhandahållande av information och teknisk sakkunskap för att förbättra
jordbruksproduktionen. Samarbete för att minimera de långsiktiga effekterna av
energisektorn på miljön och klimatförändringarna kommer också att övervägas. Tekniskt
bistånd kan ges genom finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete och
andra instrument som syftar till att förbättra förvaltningen av de offentliga
finanserna (inom ramen för ett samordnat engagemang från IMF, Världsbanken och
EU) och genom rådgivning om ekonomiska reformer. ”Madad-fonden”
och instrumentet som bidrar till stabilitet och fred kan ge startkapital i
arbetet med att knyta ihop utveckling med humanitärt bistånd. Sådana kopplingar
måste bygga på befintligt stöd och så snart som möjligt utvidgas till att
omfatta förbättrade förhållanden för personer som länge varit på flykt och
förberedelser för att internflyktingar ska kunna återvända till sina hem, i
syfte att lägga grunden för stabilitet och hållbar ekonomisk tillväxt. När
ett ramavtal finns på plats kan EIB – EU:s bank – överväga att inleda
verksamhet i Irak, med huvudsaklig inriktning på att stödja utveckling av
ekonomisk och social infrastruktur. EIB skulle kunna dela med sig av sin
tekniska sakkunskap genom att tillhandahålla tidiga rådgivningstjänster för
identifiering och utarbetande av viktiga projekt. Banken skulle kunna stödja
sådana projekt ytterligare genom att tillhandahålla finansiering, antingen i
form av riskkapital eller genom lån och blandning. Utifrån sina erfarenheter
från områden som genomgått konflikter skulle EIB också kunna undersöka
möjligheten att inrätta och förvalta särskilda förvaltningsfonder. 2.3.3 Stödja
fredbyggande åtgärder, nationell försoning och övergångsrättvisa Utöver
politiska reformer bör Irak uppmuntras att sträva mot nationell försoning och
dialog mellan olika trosriktningar med målet att utveckla en känsla av
medborgarskap som är separat från religiös och etnisk identitet och att främja
landets rika kulturella mångfald. Grupper i det irakiska civila samhället har
en central roll i de fredsbyggande åtgärderna och i främjandet av Iraks
nationella identitet, kampen mot sekteristisk propaganda och skyddet av
kulturarvet och den kulturella mångfalden, samt när det gäller att bedriva
opinionsbildning om dessa viktiga frågor gentemot regeringen. I
fråga om rättvisa och tillgång till domstolsprövning kommer den irakiska
regeringen att behöva göra svåra val, till exempel genom en nationell
”sannings- och försoningsprocess” som skulle behöva omfatta alla trosriktningar
och ta itu med brott som begåtts inte bara av Da’esh och medlemmar av den
sunnimuslimska folkgruppen, utan även av shiamuslimska milisgrupper och
irakiska säkerhetsstyrkor. En sådan process kan vara väsentlig för att stärka
det irakiska medborgarskapet. Det
kan finnas ett behov av att tillhandahålla internationellt stöd för
polisinsatser/fredsbevarande insatser i områden där olika folkgrupper
fortfarande står i konflikt med varandra. Metoder
för EU:s engagemang: Man bör överväga att genom EIDMR och
”Madad-fonden” stödja rättsliga och parlamentariska organ och organisationer i
det civila samhället vars arbete syftar till fredsskapande och
övergångsrättvisa. För
att åstadkomma försoning är det viktigt att ta itu med de grova
krigsförbrytelser och kränkningar av de mänskliga rättigheterna som har begåtts.
EU bör stödja insatser från offentliga organ, icke-statliga organisationer och
ICC i detta sammanhang. 3
– ANTAGANDEN, TIDSRAM OCH ÖVERSYN EU:s
förmåga att uppnå målen och genomföra de åtgärder som beskrivits ovan kommer
att vara starkt beroende av utvecklingen på fältet, inbegripet i kampen mot
Da’esh, liksom de nationella och regionala aktörernas vilja att agera i
enlighet med de fastställda målen. Det
optimala vore att Da’esh och andra terroristgrupper besegrades i både Irak och
Syrien och att ländernas politiska problem löstes samtidigt. Ett uppnående av
alla mål i endast ett av de båda länderna utan motsvarande framsteg i det andra
landet skulle kunna äventyra en varaktig stabilitet och ekonomisk utveckling i
regionen. Denna
ram har en flerårig horisont. För att den ska förbli relevant kommer det att
krävas stor flexibilitet när det gäller att anpassa sig till utvecklingen på
fältet. Det finns förslag om att inrätta en årlig översyn för att bedöma
effekterna av EU:s politik. Detta bör omfatta en genomgång av hur EU:s politik
uppfattas av de främsta mottagarna av EU-stöd i Syrien, Irak och regionen i
stort, för att sörja för lokalbefolkningens nödvändiga fortsatta acceptans av
EU:s engagemang. EU
måste kommunicera sitt strategiska engagemang så effektivt som möjligt, både
till EU:s medborgare, med tanke på konsekvenserna av kriserna i Syrien och Irak
för EU och de finansiella åtaganden som görs, och till lokalbefolkningen i
dessa länder och i regionen i stort. Bilaga
FINANSIERINGSÖVERSIKT
1.
GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET ELLER
INITIATIVET
1.1.
Förslagets eller initiativets beteckning
Gemensamt
meddelande från kommissionen och den höga representanten för utrikes frågor och
säkerhetspolitik: ”Inslag i EU:s regionala strategi för Syrien och Irak och mot
hotet från Da’esh”
1.2.
Berörda politikområden i den verksamhetsbaserade
förvaltningen och budgeteringen[6]
Rubrik
4 – Europa i världen AVDELNING
19 – UTRIKESPOLITISKA INSTRUMENT AVDELNING
21 – UTVECKLING OCH SAMARBETE AVDELNING 22
– UTVIDGNING AVDELNING
23 – HUMANITÄRT BISTÅND OCH CIVILSKYDD
1.3.
Typ av förslag eller initiativ
¨ Ny åtgärd ¨ Ny åtgärd som bygger på ett pilotprojekt eller en förberedande
åtgärd[7] X Befintlig åtgärd
vars genomförande förlängs i tiden ¨Tidigare åtgärd som omformas till eller ersätts av en ny
1.4.
Mål
1.4.1. Fleråriga strategiska mål för
kommissionen som förslaget eller initiativet är avsett att bidra till EU
i världen: En starkare global aktör Mellanöstern genomgår för närvarande en djup kris.
Konflikterna i Syrien och Irak såväl speglar som eldar på krisen, och risken
för att grannländerna (inbegripet EU-kandidatlandet Turkiet) och den omgivande
regionen ska destabiliseras ökar. Dessa kriser har skapat en humanitär
katastrof som drabbat mer än 13,5 miljoner människor som tvingats fly från sina
hem, och mer än 17 miljoner människor som är i behov av humanitärt stöd (12,2
miljoner i Syrien och 5,2 miljoner i Irak). Den brutala konflikten i Syrien har nu varat i mer än
fyra år och Da’eshs uttalade strävan att agera som en alternativ, ideologiskt
radikal stat har visat sig vara lockande för extremister i och utanför
regionen, särskilt i områden i Syrien och Irak där den statliga
myndighetsutövningen har brutit samman och där det rådde en känsla av
politisk och socioekonomisk marginalisering. EU är en viktig aktör i regionen och har ett ansvar
för att utöva sitt inflytande och använda sina många instrument effektivt och
enhetligt för att skydda människoliv och människors värdighet och rättigheter
och för att bidra till att lösa dessa kriser i nära samordning med regionala
och internationella partner. Dessutom har EU ett starkt egenintresse av att öka
sitt engagemang i Syrien, Irak och angränsande länder. 1.4.2. Specifika mål eller
verksamheter inom den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen som
berörs Berörda verksamheter enligt den verksamhetsbaserade förvaltningen och
budgeteringen 19.02
- Instrument som bidrar till stabilitet och fred - krishantering,
konfliktförebyggande, fredsskapande och krisberedskap 21.02
- Finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete 21.03
- Europeiska grannskapsinstrumentet 21.04
- EIDMR 22.02
- Utvidgningsprocess och utvidgningsstrategi 23.02
- Humanitärt bistånd, livsmedelsbistånd och katastrofberedskap Specifika mål med anknytning till den verksamhetsbaserade förvaltningen
- 19.02 I
en krissituation eller framväxande krissituation snabbt bidra till stabilitet
genom en effektiv insats avsedd att hjälpa till att bevara, upprätta eller
återupprätta de nödvändiga förutsättningarna för att unionens yttre politik och
åtgärder ska kunna genomföras på ett korrekt sätt i enlighet med artikel 31 i
EU-fördraget. Specifika mål med anknytning till den verksamhetsbaserade förvaltningen
- 21.02 Främja
en hållbar och inkluderande utveckling i partnerländer och partnerregioner samt
främja demokrati, rättsstatsprincipen, god samhällsstyrning och respekt för de
mänskliga rättigheterna i enlighet med EU-fördraget, med det primära syftet att
utrota fattigdom. Specifika mål med anknytning till den verksamhetsbaserade förvaltningen
- 21.03 Främja
förtroendeskapande åtgärder och andra åtgärder som bidrar till säkerheten och
att konflikter förebyggs och får en lösning. Specifikt mål med anknytning till den verksamhetsbaserade förvaltningen
- 21.04 Främja
respekt för och iakttagande av de mänskliga rättigheterna och grundläggande
friheterna. Specifikt mål med anknytning till den verksamhetsbaserade förvaltningen
- 22.02 Stöd
till ekonomisk, social och territoriell utveckling Specifika mål med anknytning till den verksamhetsbaserade förvaltningen
- 23.02 Ge
livräddande humanitärt stöd och internationellt skydd Alla dessa instrument ska leda till åtgärder till stöd för de mål som
anges i meddelandet när det gäller följande: Gemensamma
mål för Syrien, Irak och övriga berörda länder 1.
Främja regionalt engagemang till stöd för säkerhet och långsiktig fred 2.
Isolera och besegra Da’esh som en militär kraft och terroristorganisation och
motarbeta dess ideologiska inflytande 3.
Förebygga regionala spridningseffekter och stärka gränssäkerheten 4.
Ge livräddande humanitärt stöd och internationellt skydd 5.
Stärka den lokala motståndskraften i Syrien, Irak och de berörda grannländerna I
Syrien: 1.
Arbete för en politisk övergång 2.
Stärka den moderata oppositionen och det civila samhällets aktörer 3.
Tillhandahålla grundläggande tjänster och bidra till återuppbyggnad av
förvaltningen i områden med minskat våld 4.
Främja mänskliga rättigheter/internationell humanitär rätt och trygga
ansvarsskyldighet 5.
Förberedelser inför ”dagen efter” I
Irak: 1.
Stödja Iraks regering när det gäller att åstadkomma delaktighet 2.
Stöd till grundläggande tjänster, ekonomisk utveckling och
korruptionsbekämpning 3.
Stödja fredsbyggande åtgärder, nationell försoning och övergångsrättvisa
1.5.
Motivering till förslaget eller initiativet
1.5.1. Behov som ska tillgodoses på
kort eller lång sikt EU
måste säkerställa en hållbar och förutsägbar finansiering i proportion till de
rekordstora behoven i regionen. 1.5.2. Mervärdet av en åtgärd på
unionsnivå EU
är redan i framkant i de internationella insatserna, särskilt när det gäller
stödet till det syriska folket. Den föreslagna strategin kommer att bygga på
och komplettera EU:s strategi mot terrorism/utländska stridande och det
gemensamma meddelandet En samlad EU-strategi för krisen i Syrien. 1.5.3. Huvudsakliga erfarenheter från
liknande försök eller åtgärder Flera
instrument ska användas för att hantera krisen ur olika synvinklar och för att
undvika spridningseffekter till grannländerna, i linje med det gemensamma
meddelandet En samlad EU-strategi för krisen i Syrien. En effektiv
samordning av insatserna är av avgörande betydelse. 1.5.4. Förenlighet med andra
finansieringsformer och eventuella synergieffekter: Förslaget
är en kombination av olika instrument. Verksamheterna är ömsesidigt
förstärkande och måste därför utföras i stort sett parallellt.
1.6.
Tid under vilken åtgärden kommer att pågå
respektive påverka resursanvändningen
X Förslag eller initiativ som pågår under en begränsad tid –
X Förslaget eller initiativet ska gälla 2015 och 2016. –
X Det påverkar resursanvändningen 2015 och 2016.
1.7.
Planerad metod för genomförandet[8]
X Direkt förvaltning som sköts av kommissionen –
X genom dess avdelningar, inklusive personal vid unionens delegationer –
X via genomförandeorgan X Indirekt förvaltning genom delegering till –
X tredjeländer eller organ som de har utsett –
X internationella organisationer och organ kopplade till dem (ange
vilka) –
¨EIB och Europeiska investeringsfonden –
¨ organ som avses i artiklarna 208 och 209 i budgetförordningen –
X offentligrättsliga organ –
X privaträttsliga organ som anförtrotts uppgifter som faller inom
offentlig förvaltning och som lämnat tillräckliga ekonomiska garantier –
¨ organ som omfattas av privaträtten i en medlemsstat, som anförtrotts
genomförandet av ett offentlig-privat partnerskap och som lämnat tillräckliga
ekonomiska garantier –
¨ personer som anförtrotts ansvaret för genomförandet av särskilda
åtgärder inom Gusp som följer av avdelning V i fördraget om Europeiska unionen
och som anges i den grundläggande rättsakten – Vid fler än en metod, ange kompletterande
uppgifter under ”Anmärkningar”. Anmärkningar Beslut om
förvaltningsmetoder kommer att fattas i enlighet med de relevanta instrumenten
genom respektive finansieringsbeslut.
2.
FÖRVALTNING
2.1.
Bestämmelser om uppföljning och rapportering
Ange intervall och
andra villkor för sådana åtgärder: Övervaknings-
och rapporteringsregler som fastställs i de relevanta rättsakterna kommer att
tillämpas.
2.2.
Administrations- och kontrollsystem
2.2.1. Risker som identifierats: 1)
Bristande politisk och administrativ stabilitet i partnerländer kan leda till
svårigheter med att utforma program, försenade utbetalningar av medel och sämre
effektivitet. 2)
Bristen på informationsöverföring kan hindra lösningar på problem med
förvaltningen av stödet. 2.2.2. Uppgifter om det interna
kontrollsystemet: De
planerade kontrollmetoderna uppfyller kommissionens normer för intern kontroll
som anges i förvaltningsplanerna för de berörda tjänsterna. I
fråga om humanitärt bistånd finns det ett effektivt kontrollsystem som bygger
på att externa experter anlitas för att göra förhandsbedömningar av projekt och
stå för övervakning och utvärderingar. De humanitära projekten är föremål för
extern revision.
2.3.
Åtgärder för att förebygga bedrägeri och
oegentligheter/oriktigheter
Beskriv förebyggande
åtgärder (befintliga eller planerade) Skyddet
av Europeiska unionens ekonomiska intressen och bekämpningen av bedrägerier och
oegentligheter utgör en integrerad de relevanta rättsliga grunderna. Den
administrativa övervakningen av kontrakt och utbetalningar kommer att åligga
den relevanta utanordnaren, medan ansvaret för det humanitära biståndet ligger
hos huvudkontoret med stöd av Echos experter på fältet. Särskild uppmärksamhet
kommer att ägnas utgifternas art (utgifternas stödberättigande), respekten för
ingångna budgetar (faktiska utgifter) och kontrollen av kompletterande
information och relevanta handlingar (motivering av utgifter).
3.
BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV FÖRSLAGET ELLER
INITIATIVET
3.1.
Berörda rubriker i den fleråriga budgetramen och
budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel
· Befintliga budgetrubriker (även kallade ”budgetposter”) Redovisa enligt de berörda rubrikerna i
budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de berörda
budgetrubrikerna i den årliga budgeten i nummerföljd Rubrik i den fleråriga budgetramen || Budgetrubrik i den årliga budgeten || Typ av anslag || Bidrag Nummer [Beteckning………………………...……………] || Diff./ Icke-diff[9]. || från Efta-länder[10] || från kandidat-länder[11] || från tredje-länder || enligt artikel 21.2 b i budget-förordningen 4 || 23.02.01 HUMA- Humanitärt bistånd || Diff./ Icke-diff. || NEJ || NEJ || NEJ || NEJ || || || || || ||
3.2.
Beräknad inverkan på utgifterna
3.2.1. Sammanfattning av den
beräknade inverkan på utgifterna Miljoner euro (avrundat till tre
decimaler) Rubrik i den fleråriga budgetramen || Nummer || Rubrik 4, Europa i världen GD Echo || || || År N[12] || År N+1 || År N+2 || År N+3 || För in så många år som behövs för att redovisa inverkan på resursanvändningen (jfr punkt 1.6) || TOTALT Driftsanslag || || || || || || || || 23.02.01 Tillhandahållande av snabbt, verksamt och behovsbaserat humanitärt bistånd || Åtaganden || (1) || 50 || || || || || || || 50 Betalningar || (2) || 50 || || || || || || || 50 Betalningar || (2a) || || || || || || || || Anslag av administrativ natur som finansieras genom ramanslagen för vissa operativa program[13] || Ej tillämpligt || || || || || || || TOTALA anslag för GD Humanitärt bistånd och civilskydd || Åtaganden || =1+1a +3 || 50 || || || || || || || 50 Betalningar || =2+2a +3 || 50 || || || || || || || 50 TOTALA driftsanslag || Åtaganden || (4) || 50 || || || || || || || 50 Betalningar || (5) || 50 || || || || || || || 50 TOTALA anslag av administrativ natur som finansieras genom ramanslagen för vissa operativa program || (6) || Ej tillämpligt || || || || || || || TOTALA anslag för RUBRIK 4 i den fleråriga budgetramen || Åtaganden || =4+ 6 || 50 || || || || || || || 50 Betalningar || =5+ 6 || 50 || || || || || || || 50 3.2.2. Beräknad inverkan på anslag av
administrativ natur
3.2.1.1.
Sammanfattning
–
X Förslaget/initiativet kräver inte att anslag av administrativ natur
tas i anspråk
3.2.1.2.
Beräknat personalbehov
–
X Förslaget/initiativet kräver inte att ytterligare personalresurser
tas i anspråk. 3.2.3. Förenlighet med den gällande
fleråriga budgetramen –
X Förslaget/initiativet är förenligt med den gällande fleråriga
budgetramen –
X Förslaget/initiativet kräver omfördelningar under den berörda
rubriken i den fleråriga budgetramen De
ytterligare medlen för de verksamheter som beskrivs i finansieringsöversikten
kommer fullt ut att finansieras genom omfördelningar av anslagen till
instrumenten för yttre förbindelser som ingår i rubrik 4 i den fleråriga
budgetramen. Kommissionen kommer att föreslå en överföring från reserven för
katastrofbistånd till posten för humanitärt bistånd under 2015, och en
eventuell nödvändig omfördelning av åtaganden under 2016 kommer att regleras
inom ramen för budgetförfarandet för 2016. Finansieringskällorna
beskrivs i tabellen nedan. Paketet för krisen i Syrien och grannländerna
under 2 år (2015–2016) (Åtagandebemyndiganden) GD || Finansieringsinstrument H4 || 2015 i miljoner euro || 2016 i miljoner euro || 2015–2016 i miljoner euro Echo || HUMA - HIP Syrien Irak || 200 || 200 || 400 NEAR || Europeiska grannskapsinstrumentet – Syrienkrisen || 72 || 72 || 144 Instrumentet för stöd inför anslutningen – Turkiet || 78 || 78 || 156 DEVCO || Finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete || 50 || 50 || 100 FPI || Instrumentet som bidrar till stabilitet och fred || 35 || 35 || 70 DEVCO || EIDMR || 7 || 8 || 15 ECFIN || Lånegaranti* || || 65 || 65 EAR || Reserven för katastrofbistånd* || 50 || || 50 Totalt || || 492 || 508 || 1 000 * Det kommer att
föreslås att dessa anslag överförs (2015) eller omfördelas (i budgetförslaget
för 2016) till de relevanta instrumenten för genomförandet. 3.2.4. Bidrag från tredje part –
Det ingår inga bidrag från tredje part i det
aktuella förslaget eller initiativet
3.3.
Beräknad inverkan på inkomsterna
–
X Förslaget/initiativet påverkar inte budgetens
inkomstsida. [1] Den
så kallade Islamiska staten i Irak och Levanten, vars förkortning på arabiska
är Da’esh. [2] Meddelandet
JOIN(2013)22 av den 24 juni 2013 En samlad EU-strategi för krisen i Syrien,
EU:s strategi mot terrorism/utländska stridande, som rådet (utrikes
frågor) antog vid sitt möte den 20 oktober 2014, ref. 14451/14. [3] Förhandlingar om associeringsavtalet fördes mellan 1997 och 2004 och
återigen 2008, men avtalet undertecknades aldrig. [4] Den globala koalitionen bildades i september 2014 och har stöd från
över 60 länder, inbegripet viktiga länder i regionen. EU stöder koalitionens
insatser, inklusive militära åtgärder i enlighet med folkrätten. [5] Se särskilt domen av den 18 juli 2013 i målet ”Kadi II” (förenade
målen C-584/10 P, C-593/10 P och C-595/10P). [6] Verksamhetsbaserad förvaltning och verksamhetsbaserad
budgetering benämns ibland med de interna förkortningarna ABM respektive ABB. [7] I den mening som avses i artikel 54.2 a och b i
budgetförordningen. [8] Närmare förklaringar av de olika metoderna för
genomförande med hänvisningar till respektive bestämmelser i budgetförordningen
återfinns på BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html [9] Differentierade respektive icke-differentierade anslag. [10] Efta: Europeiska frihandelssammanslutningen. [11] Kandidatländer och i förekommande fall potentiella
kandidatländer i västra Balkan. [12] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska
börja genomföras. [13] Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för
genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare
s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder.