EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Labelling, presentation and advertising of foodstuffs
Märkning och presentation av livsmedel samt reklam för livsmedel
Märkning och presentation av livsmedel samt reklam för livsmedel
This summary has been archived and will not be updated. See
'Märkning av livsmedel'
for an updated information about the subject.
Märkning och presentation av livsmedel samt reklam för livsmedel
Märkning av och reklam för färdigförpackade livsmedel ska respektera de regler som gäller märkning och presentation av livsmedel samt reklam för livsmedel. Dessa regler är harmoniserade på Europanivå för att tillåta konsumenterna att göra sitt val med full sakkännedom för att sålunda kunna undvika hämmande av fria rörligheten av livsmedel och ojämlika konkurrensförhållanden.
RÄTTSAKT
Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel [Se ändringsrättsakter].
SAMMANFATTNING
Direktivet gäller färdigförpackade livsmedel som i oförändrat tillstånd ska tillhandahållas konsumenter och restauranger, sjukhus och andra liknade enheter där det finns storkök.
Det gäller inte produkter som är avsedda att exporteras till länder utanför Europeiska unionen (EU).
Märkning och presentation av livsmedel samt reklam för livsmedel får inte
OBLIGATORISKA UPPGIFTER
Märkningen av livsmedel ska innehålla följande obligatoriska uppgifter. Dessa uppgifter ska vara lätta att förstå och synliga, klart läsbara och outplånliga. Vissa av dem skall förekomma i samma synfält.
De obligatoriska uppgifterna innefattar:
UNDANTAG OCH SÄRSKILDA BESTÄMMELSER
EU-bestämmelser för vissa specifika livsmedel kan göra det valfritt att ange ingrediensförteckning och minsta hållbarhetstid. Dessa bestämmelser kan kräva andra uppgifter under förutsättning att det inte leder till att köparen får sämre information.
Det finns dock särskilda bestämmelser för följande:
SKYDDSKLAUSUL
Saluföring av livsmedel som överensstämmer med direktivet får inte förbjudas annat än genom icke harmoniserade nationella bestämmelser som antas av särskilda skäl, t.ex. för att skydda människors hälsa, förebygga oredlighet eller skydda industriell och kommersiell äganderätt.
KOMMITTÉFÖRFARANDE OCH BAKGRUND
Direktivets genomförande kontrolleras av kommissionen med bistånd av ständiga livsmedelskommittén (t.ex. godkännande av nationella bestämmelser där det för vissa livsmedel föreskrivs att ingredienserna ska uppges i anslutning till försäljningsnamnet, att undantag ska medges från de obligatoriska uppgifterna, att en tillsats ska betecknas som ingrediens, att ändringar ska göras i bilagorna eller att övergångsbestämmelser ska antas).
Direktiv 2000/13/EG ersätter rådets direktiv 79/112/EEG om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel.
Hänvisningar
Rättsakt |
Dag för ikraftträdande |
Sista dag för genomförandet i medlemsstaterna |
Europeiska unionens officiella tidning |
Direktiv 2000/13/EG |
26.5.2000 |
- |
EGT L 109, 6.5.2000 |
Ändringsrättsakt(er) |
Dag för ikraftträdande |
Sista dag för genomförandet i medlemsstaterna |
Europeiska unionens officiella tidning |
Direktiv 2001/101/EG |
18.12.2001 |
31.12.2002 |
EGT L 310, 28.11.2001 |
Direktiv 2002/67/EG |
8.8.2002 |
30.6.2003 |
EGT L 191, 19.7.2002 |
Rättsakter angående anslutningen till EU av Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien. |
1.5.2004 |
Senast 2007 |
EUT L 236, 23.9.2003 |
Direktiv 2003/89/EG |
25.11.2003 |
25.11.2004 |
EUT L 308, 25.11.2004 |
Direktiv 2006/107/EG |
1.1.2007 |
1.1.2007 |
EUT L 363, 20.12.2006 |
Direktiv 2006/142/EG |
12.1.2007 |
23.12.2007 |
EUT L 368, 23.12.2006 |
Förordning (EG) nr 1332/2008 |
20.1.2009 |
- |
EUT L 354, 31.12.2008 |
Förordning (EG) nr 596/2009 |
7.8.2009 |
- |
EUT L 188, 18.7.2009 |
Ändringarna och rättelserna av direktiv (EG) nr 2000/13/EG har integrerats i grundtexten. Denna konsoliderade version är sammanställd endast i informationssyfte.
ANKNYTANDE RÄTTSAKTER
Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning av den 30 januari 2008 om information för konsumenter om livsmedel [KOM(2008) 40 – Ej offentliggjort i Europeiska unionens officiella tidning]. Den föreslagna förordningen syftar till att slå samman direktiven 2000/13/EG och 90/496/EEG som handlar om näringsvärdesdeklaration med syftet att förbättra informations- och skyddsnivåerna för europeiska konsumenter.
Förslaget introducerar nya krav som avser märkning. De obligatoriska uppgifterna bör i synnerhet gälla livsmedlens identitet, sammansättning, deras näringsvärden, ursprung samt säkerhetsvillkor vid användning av livsmedlen (hållbarhet och eventuella negativa verkningar och effekter på hälsan). Upplysningarna som lämnas på ett lojalt sätt bör vara lättlästa och lättförståeliga för konsumenten. Den minsta teckenstorleken bör vara 3 mm.
Näringsvärdesdeklarationen bör bestå av obligatoriska uppgifter, såsom:
Konsumenterna ska också kunna få tillgång till tillräcklig information, i synnerhet vid köp av livsmedel via Internet eller annan distansförsäljning. Detta gäller även vid förekomst av ämnesallergener i livsmedel, inklusive livsmedel som säljs i lös vikt och måltider som serveras på restauranger.
Medlemsstaterna har fortfarande möjlighet att besluta att använda ytterligare obligatoriska uppgifter för specifika livsmedelskategorier, för att skydda hälsan och den allmänna säkerheten samt den industriella och kommersiella äganderätten. Kommissionen underrättas om planerade märkningar och ger sina synpunkter.
Medbeslutandeförfarande (2008/0028/COD)
SPRÅKANVÄNDNING VID MÄRKNING
Kommissionen antog den 10 november 1993 ett tolkningsmeddelande om språkanvändningen vid saluföring av livsmedel mot bakgrund av domstolens dom i målet Peeters [KOM(93) 532 slutlig – EGT C 345, 23.12.1993]. I detta meddelande framhåller kommissionen att märkning av livsmedel som är avsedda att säljas i oförändrat tillstånd till konsumenter ska vara utformad på ett språk som är lättförståeligt för köparen – i regel på det eller de officiella språken i landet där livsmedlet saluförs. Termer eller uttryck på ett utländskt språk som lätt kan förstås av köparen är tillåtna.
Senast ändrat den 16.11.2010