EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0046
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS The implementation of the Soil Thematic Strategy and ongoing activities
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Genomförandet av den temainriktade strategin för markskydd och pågående insatser
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Genomförandet av den temainriktade strategin för markskydd och pågående insatser
/* COM/2012/046 final */
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Genomförandet av den temainriktade strategin för markskydd och pågående insatser /* COM/2012/046 final */
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL
EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT
REGIONKOMMITTÉN Genomförandet av den temainriktade strategin
för markskydd och pågående insatser
1.
Inledning
Denna
rapport innehåller en översikt över genomförandet av den temainriktade
strategin för markskydd[1] sedan
den antogs i september 2006. Strategins syfte är att skydda marken och
samtidigt utnyttja den på ett hållbart sätt genom att förebygga ytterligare
förstöring, bevara markfunktionerna och återställa förstörd mark. I rapporten
presenteras dessutom aktuella trender för markförstöring i Europa och resten av
världen, samt kommande utmaningar när det gäller att garantera markskydd.
2.
Strategins fyra grundstenar – en uppdatering
2.1
Ökad medvetenhet
Trots att markfunktionerna har en grundläggande
roll för ekosystemet och ekonomin tas dessa, till skillnad från luft och
vatten, ofta för givna och uppfattas som något som finns i överflöd.
Markförstöring går för det mesta obemärkt förbi eftersom det är en långsam
process där omedelbara och dramatiska effekter sällan inträffar. Att öka
medvetenheten om markfrågor är därför en särskild utmaning. Flera filmer och
dokumentärer har på senare tid bidragit till detta[2]. Kommissionen har anordnat flera offentliga
evenemang med inriktning på markfrågor, bl.a. stora konferenser om mark,
klimatförändringar och biologisk mångfald, bidrag till möten om konventionen om
biologisk mångfald samt flera föreläsningar under Gröna veckan. Dessutom har
foldrar och broschyrer tagits fram på många av EU:s språk[3]. Kommissionen har även
publicerat flera atlaser om mark, bl.a. den europeiska markatlasen (Soil
Atlas of Europe) och den europeiska atlasen om markens biologiska mångfald
(European Atlas of Soil Biodiversity). Den har också inrättat en
arbetsgrupp om medvetandehöjande insatser och utbildning inom ramen för European
Soil Bureau Network (ESBN)[4]. Strategin har fungerat som en viktig drivkraft
bakom ett stort antal verktyg och nätverk för ökad medvetenhet om markfrågor
som tagits fram i medlemsstaterna, inklusive det europeiska nätverket European
Network for Soil Awareness – ENSA.
2.2
Forskning
Sedan strategin antogs har inom ramen för
sjunde ramprogrammet för forskning[5]
ungefär 25 forskningsprojekt finansierats för att särskilt behandla markfrågor
och bidra till att komplettera kunskapsbasen för åtgärder. Genom projektet RAMSOIL
(Risk Assessment Methodologies for Soil threats) har man t.ex.
identifierat ett antal riskbedömningsmetoder för markförstöringsprocesser där
jämförbarheten mellan olika metoder visas. Inom ramen för projektet ENVASSO (ENVironmental
ASsessment of Soil for mOnitoring) har förslag till minimikrav för en
gradvis harmonisering av markövervakningsåtgärder och politik i fråga om
markindikatorer lagts fram. I projektet SOILSERVICE har man utarbetat
långsiktiga scenarier för ändringar i markanvändningen. Enligt dessa scenarier
finns det en risk för att intensiv jordbruksproduktion som inte fäster
tillräcklig uppmärksamhet vid markens biologiska mångfald och markfunktionerna
slutar vara ekonomiskt lönsam efter 2050 om inte korrigerande åtgärder vidtas. LUCAS, en undersökning av marktäcke,
markanvändning och miljöindikatorer för jordbruket, förväntas ge intressanta
resultat[6].
I undersökningarna för 2009 och 2012 har en särskild markmodul införts för tillhandahålla
statistiska uppgifter och indikatorer för det europeiska centrumet för markdata
(European Soil Data Centre – ESDAC)[7]
drivs av kommissionens gemensamma forskningscentrum. Detta kan bli en
utgångspunkt för harmoniserad europeisk övervakning av markparametrar för en
rad olika statistiska, forskningsinriktade och politiska ändamål. BioSoil-projektet, som lanserats inom ramen för
förordningen om övervakning av skogar och miljösamspel i gemenskapen (Forest
Focus)[8],
har rapporterat en ökning av organiskt kol i en del europeiska skogsmarker.
2.3
Integrering
Olika områden inom EU-politiken spelar en
central roll i arbetet för att uppnå målet med en hållbar markanvändning. Sedan
strategin antogs har kommissionen fortsatt sitt arbete med att integrera
markfrågor, särskilt inom ramen för följande politikområden: ·
Den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP). Markskyddsaspekter har varit en del av god jordbrukshävd och goda
miljöförhållanden sedan tvärvillkor infördes 2003. Tonvikten har lagts
på att begränsa erosion, bevara och förbättra organiskt material samt undvika
kompaktering. Efter en granskning av de erfarenheter som gjorts föreslog
kommissionen i oktober 2011 att tydligare markrelaterade standarder ska
fastställas inom ramen för den övergripande reformen av den gemensamma
jordbrukspolitiken till 2020[9].
Förslaget omfattar bl.a. nya normer för god jordbrukshävd och goda
miljöförhållanden, inbegripet ett förbud mot bränning av stubbåkrar samt ett
förbud mot plöjning av våtmarker och kolrika jordar. Förutsatt att EU:s ramverk
iakttas har medlemsstaterna ett stort handlingsutrymme när det gäller att
fastställa nationella skyldigheter för jordbrukare inom ramen för god
jordbrukshävd och goda miljöförhållanden[10].
Tvärvillkoren omfattar minimikrav för markskydd och kan på grund av sin
karaktär inte tillämpas för alla markförstöringsprocesser. Landsbygdsutveckling[11] omfattar system för
miljöåtgärder inom jordbruket som kan innebära särskilt stöd till markskyddsåtgärder
(8,8 procent av den använda budgeten under perioden 2007–2008[12]). Under perioden 2007–2013
förväntas 21,4 procent av den utnyttjade jordbruksarealen omfattas av åtgärder
inriktade på markkvalitet, jämfört med 30,7 procent som anslås för att undvika
marginalisering och 33 procent för att skydda den biologiska mångfalden[13]. Det finns alltså utrymme för en
ökning av insatserna för att förbättra markkvaliteten och utöka den berörda
ytarealen. Det nya förslaget på området för landsbygdsutveckling inbegriper
dessutom målen för hållbar förvaltning av naturresurser samt begränsning av och
anpassning till klimatförändringarna, inklusive åtgärder för bättre
markförvaltning och förstärkt koldioxidbindning inom jord- och skogsbruk. Den
av kommissionen föreslagna miljöanpassningen av den gemensamma jordbrukspolitikens
första pelare skulle bidra till att ytterligare förbättra situationen, särskilt
när det gäller erosion och organiskt material i marken. ·
Industrianläggningar. Genom
det nyligen antagna direktivet om industriutsläpp[14] har bestämmelser för att se
till att driften av en anläggning inte leder till en försämring av
markkvaliteten (och kvaliteten på grundvatten) införts. Genom dessa
bestämmelser fastställs en slags nolltoleranspolitik för nya föroreningar
samtidigt som principen om att förorenaren betalar bekräftas. Det finns dock
ett stort antal potentiellt förorenande verksamheter som inte omfattas av
direktivet om industriutsläpp, som i alla händelser endast gäller aktiva
anläggningar. Ett instrument som kan bli viktigt för att spåra industriutsläpp
är det europeiska registret över utsläpp och överföringar av föroreningar (E-PRTR)[15]. Under 2009 har dock endast
144 anläggningar rapporterat utsläpp av föroreningar till mark, jämfört med
nästan 3 000 för vatten och över 11 000 för luft. ·
Sammanhållningspolitiken. Trots att det inte finns någon särskild rättslig grund i
EU-lagstiftningen för markskydd har som en del av sammanhållningspolitiken ungefär
3,1 miljarder euro anslagits för återställande av industrimark och förorenad
mark under perioden 2007–2013. Det beloppet ingår i EU:s planerade
investeringar inom temat miljö, som uppgår till sammanlagt ungefär 49,6
miljarder euro[16].
Ungern, Tjeckien och Tyskland har anslagit mest medel (475, 371 respektive 332 miljoner
euro). I slutet av 2010 hade medlemsstaterna anslagit ungefär 28 procent av
medlen till särskilda projekt. Det finns alltså omfattande resurser för att ta
itu med det arv som EU:s industrier har lämnat efter sig i stödberättigade
regioner (se figur 1). Kommissionen
har föreslagit att sammanhållningsfonderna och Europeiska regionala
utvecklingsfonden ska fortsätta att stödja saneringen av industriområden under
nästa programperiod 2014–2020[17].
EU:s makroregionala strategier inbegriper dessutom särskilda insatser för
markskydd (särskilt för fast avfall). ·
Statligt stöd för sanering av markföroreningar. Medlemsstaterna får bevilja statligt stöd för marksanering enligt
gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd[18]. Sådant stöd kan dock endast beviljas om principen om att förorenaren
betalar iakttas fullt ut, dvs. den förorenare som är ansvarig för föroreningen
kan inte identifieras eller kan inte fås att betala kostnaderna. Under perioden
2005–2010 ansåg kommissionen att flera system eller enskilda åtgärder som
syftade till att sanera förorenade områden i Österrike, Belgien, Tjeckien,
Estland, Tyskland, Nederländerna, Slovakien och Storbritannien var förenliga
med fördraget. Kommissionen kontrollerade att principen om att förorenaren
betalar tillämpades på rätt sätt, särskilt genom att se till att miljöförpliktelser
var korrekt överförda. Det sammanlagda stödet som godkändes uppgick till mer än
8 miljarder euro[19]. Figur 1: Stödberättigade regioner inom ramen för strukturfonderna (2007–2013)[20] || Konvergensregioner || || Infasningsregioner || Utfasningsregioner || || Regioner som omfattas av målet för regional konkurrenskraft och sysselsättning
2.4
Lagstiftning
Utifrån ett behov av att angripa problem med
markens produktivitet och risker för människors hälsa och för miljön, skapa möjligheter
för begränsning av och anpassning till klimatförändringarna samt stimulera
affärsmöjligheterna för marksanering, lade kommissionen 2006 fram ett förslag
till ramdirektiv om markskydd[21],
som även tar upp markförstöringens gränsöverskridande karaktär. Vid den första
behandlingen i november 2007 antog Europaparlamentet förslaget med ungefär två
tredjedelars majoritet. Vid rådets möte (miljö) i mars 2010 blockerade en
minoritet av medlemsstaterna ytterligare framsteg av subsidiaritetsskäl samt på
grund av alltför höga kostnader och administrativa bördor. Sedan dess har rådet
inte gjort några framsteg och förslaget ligger kvar på dess bord.
3.
Markförstöringen fortsätter …
Markförstöring i dess olika former är ett
grundläggande och bestående problem. Situationen i Europa återspeglas och
förstärks i många delar av världen. Det är även ett globalt utvecklingsproblem
eftersom markförstöring, fattigdom och migration är ömsesidigt förstärkande,
men detta ignoreras ofta eftersom de effekter som kan iakttas är gradvisa.
3.1
… globalt …
Ökenspridning, markförstöring och torka
drabbar mer än 1,5 miljarder människor i drygt 110 länder, varav 90 procent
lever i låginkomstområden. Enligt FN:s miljöprogram Unep[22] försvinner upp till 50 000
km² årligen genom markförstöring, främst på grund av jorderosion. Varje år
förlorar planeten 24 miljarder ton matjord. Under de senaste tjugo åren har så
mycket mark gått förlorad att det motsvarar arealen av all åkermark i USA. Ökenspridningen
kostar världen över 40 miljarder dollar om året i utebliven produktivitet[23]. Markförstöring orsakad av mänsklig verksamhet
bidrar till klimatförändringarna. Den står för 20 procent av det kol som
släpptes ut i atmosfären under perioden 1850–1998[24]. Enbart dikningen och
användningen av världens torvmossar orsakar i sig utsläpp på upp till 0,8 miljarder
ton kol om året, varav mycket skulle kunna undvikas genom återställande[25]. Gemensamt för alla gamla områden med
koncentrerad industri är ett arv av förorenad mark, men det påverkar även
utvecklingsländer och länder med övergångsekonomi. Enligt
en nyligen offentliggjord rapport uppgår antalet förorenade områden (främst
soptippar) i Indien[26] till 36 000. Enligt expertisen finns det
mellan 300 000 och 600 000 förorenade områden i
Kina[27].
3.2
… och i EU
Europeiska miljöbyråns rapport om miljöns
tillstånd 2010 visar att markförstöringen ökar[28],
vilket framgår av följande exempel: ·
Hårdgörning av mark (permanent
täckning av mark med ett ogenomsläppligt material) och därmed sammanhängande ianspråktagande
av mark är den främsta orsaken till förlusten av viktiga markfunktioner (som
t.ex. filtrering och lagring av vatten, samt livsmedelsproduktion). Under
perioden 1990–2000 försvann minst 275 hektar mark per dag i EU, vilket
motsvarar 1 000 km² per år. Under perioden 2000–2006 ökade den
genomsnittliga förlusten av mark i EU med 3 procent, men med 14 procent i
Irland och Cypern samt 15 procent i Spanien[29].
Under perioden 1990–2006 förlorade 19 medlemsstater en potentiell kapacitet för
jordbruksproduktion motsvarande sammanlagt 6,1 miljoner ton vete, med stora
regionala variationer (se figur 2). Detta är långt ifrån någon obetydlig
siffra, eftersom man redan har kunnat konstatera en utplaning av
produktivitetsökningarna inom jordbruket och man för att kompensera för
förlusten av en hektar fruktbar mark i Europa skulle behöva ta i bruk ett upp
till tio gånger så stort område i annan del av världen[30]. Figur
2: Potentiell förlust av veteskördar (%) i 19 EU-länder (1990–2006) ·
Enligt en ny modell för jorderosion orsakad
av vatten som utarbetats av Gemensamma forskningscentrumet uppskattas den
drabbade ytarealen i EU‑27 till 1,3 miljoner km² (se figur 3). Nästan 20 procent av denna ytareal är utsatt för
en jordförlust på mer än 10 ton/ha/år. Erosion är inte bara ett allvarligt
problem för markfunktionerna (som beräknas kosta 53 miljoner euro om året enbart
i Storbritannien[31]).
Det påverkar även kvaliteten på dricksvatten, eftersom det överför näringsämnen
och bekämpningsmedel till vattenförekomster. Fosforförlusterna inom jordbruket
uppgår t.ex. till över 0,1 kg/ha/år i större delen av Europa, men i särskilt utsatta
områden når nivåerna över 1 kg/ha/år[32].
Att angripa erosionsproblemet kommer alltså att bli ett mycket viktigt bidrag
till att nå EU:s vattenmål. Jorderosionen är särskilt intensiv i områden som
drabbas av skogsbränder, som enligt det europeiska informationssystemet för
skogsbränder (EFFIS) beräknas uppgå till 500 000 ha per år[33]. Figur 3: Jorderosion orsakad av vatten i EU (ton/ha/år) ·
Ökenspridning är en
extrem form av markförstöring som leder till en allvarlig försämring av alla
markfunktioner. Det finns fortfarande ingen vetenskapligt tillförlitlig
bedömning på europeisk nivå, men en faktor som bidrar till ökenspridningen är
en ogynnsam utveckling av produktionskapaciteten. I figur 4, som tagits fram av
Gemensamma forskningscentrumet inom ramen för arbetet med att förbereda
världsatlasen om ökenspridning (World Atlas of Desertification)[34], visas de områden där
produktionskapaciteten kontinuerligt minskat under de senaste 50 åren. Om andra
faktorer bekräftar detta, skulle det tyda på en ökande ökenspridning i hela
Europa. Figur 4: Den primära nettoproduktivitetens utveckling (1982–2006) || Ogynnsam || || Gynnsam || Fluktuerande (negativ) || || Fluktuerande (positiv) || Områden helt utan växtlighet || ·
I vissa delar av Europa finns naturligt salthaltig
mark, men försaltning kan också bli följden av att
bevattningsvatten – även sådant av hög kvalitet – innehåller mineraler och
salter som gradvis ackumuleras i marken. Den fortsatta utbredningen av bevattning,
samt därmed förenade problem med vattenbrist och ökad användning av grundvatten
av lägre kvalitet, påskyndar försaltningen och påverkar därmed
markproduktiviteten. Det finns dock inga systematiska uppgifter om utvecklingen
på detta område i Europa. ·
Nedfall av försurande luftföroreningar (t.ex.
ammoniak, svaveldioxid och kväveoxider) bidrar till markförsurning, vilket
sänker markens pH och förändrar markens ekosystem, gör tungmetaller mer
lättlösliga och sänker skördeutfallen. Enligt modeller för luftburna
föroreningar har situationen blivit mycket bättre under perioden 1990–2010, men
minst en fjärdedel av mätproverna i en nyligen utförd bedömning av ytor för
skogsövervakning visade att kritiska gränser för försurande ämnen överskreds i
hög grad. Läget för andra typer av marktäcke är inte känt eftersom det inte
finns någon systematisk övervakning av markförsurning i Europa för icke
trädbevuxen mark[35]. ·
Biologisk mångfald i marken fyller många viktiga funktioner, bl.a. genom att frigöra näringsämnen
i former som kan användas av växter och andra organismer, rena vatten genom att
avlägsna föroreningar och patogena organismer, bidra till atmosfärens
sammansättning genom att ingå i kolets kretslopp samt utgöra en viktig källa
till genetiska och kemiska resurser (t.ex. antibiotika). En indikatorbaserad
karta som tagits fram av Gemensamma forskningscentrumet[36] (se figur 5) visar en
preliminär bedömning av var den biologiska mångfalden i marken är hotad. Detta
inbegriper tätbefolkade områden och/eller områden med intensiv
jordbruksverksamhet (t.ex. spannmål och industriväxter, djuruppfödning,
växthus, fruktodlingar, vinodlingar och trädgårdsodling). ·
Jordskred är ett mycket
stort hot i bergiga och kuperade områden i hela Europa (där nedläggning av
jordbruksmark är en försvårande faktor) som ofta ger upphov till allvarliga
konsekvenser när det gäller befolkning, egendom och infrastruktur. För
närvarande finns över 630 000 jordskred registrerade i nationella
databaser. De områden som är mer utsatta för jordskred visas i figur 6. ·
Det är svårt att ange den exakta omfattningen av
lokal markförorening eftersom de flesta medlemsstater saknar heltäckande
förteckningar, även om detta omfattas av det föreslagna ramdirektivet om mark.
Enligt Europeiska miljöbyråns beräkningar fanns det 2006 sammanlagt tre miljoner
potentiellt förorenade områden i EU, varav 250 000 faktiskt var förorenade.
Saneringsarbetet gör framsteg, även om det finns stora skillnader mellan
medlemsstaterna som avspeglar förekomsten respektive avsaknaden av nationell
lagstiftning. Marksaneringsindustrin i EU‑27 omsatte uppskattningsvis 5,2
miljarder euro under 2004, varav 21,6 procent omsattes i Tyskland, 20,5 procent
i Nederländerna samt 5,9 procent vardera i Frankrike och Storbritannien[37]. Figur 5: Potentiella hot mot den biologiska mångfalden i marken || Extremt låga || || Höga || Mycket låga || || Mycket höga || Låga || || Extremt höga || Mellanhöga/måttliga || Figur 6: Jordskredsrisk i EU och dess grannländer (preliminär karta)[38] || Mycket låg || || Måttligt hög || Låg || || Hög till mycket hög || Måttligt låg ||
4.
Aktuella och kommande utmaningar
Under de senaste tio åren har markförstöringen
ökat i både EU och resten av världen. Den här utvecklingen kommer sannolikt att
fortsätta om man inte tar itu med följande faktorer: ·
Markanvändning. Den växande
befolkningen i världen, den ökande konsumtionen av kött- och mjölkprodukter i de
framväxande ekonomierna samt den ökade användningen av biomassa för energi och
andra industriella ändamål kommer att leda till ökad global markanvändning och
potentiell markförstöring. Samtidigt kommer klimatförändringsrelaterade
väderhändelser, ökenspridning och markanvändning för urbanisering och
infrastruktur att förvärra den här utvecklingstendensen. Detta är ett problem
som berör Europa eftersom konkurrensen om mark- och vattenresurser leder till
allvarliga risker för geopolitiska obalanser. Markförstöring leder dessutom
till att den mark som används för flera olika funktioner minskar i hela världen.
EU kommer därför i framtiden att vara än mer beroende av sina ändliga
markresurser, som inbegriper en del av världens mest bördiga marker, och en
hållbar användning av dem är avgörande. ·
Bevarande av organiskt material i marken. EU:s marker innehåller mer än 70 miljarder ton organiskt kol, vilket
motsvarar nästan 50 gånger EU:s växthusgasutsläpp per år. Intensiv och
kontinuerlig produktion av jordbruksgrödor kan dock leda till en minskning av
organiskt material i marken. Åkermarkerna i Europa bidrog till koldioxidutsläpp
på i genomsnitt 0,45 ton per hektar under 2009 (varav en stor del berodde på
förändrad markanvändning)[39].
Förändringen av torvmarker och deras användning är särskilt oroande. Även om
endast 8 procent av jordbruksarealen i Tyskland ligger på torvmarker står denna
del för ungefär 30 procent av de sammanlagda växthusgasutsläppen i landets hela
jordbrukssektor[40].
Med lämpliga förvaltningsmetoder kan organiskt material i marken dock bevaras
och t.o.m. ökas. Förutom torvmarker bör särskild uppmärksamhet riktas åt
bevarandet av permanent betesmark och förvaltningen av skogsmarker, eftersom
kolets ålder i skog kan vara så hög som 400–1 000 år[41]. Att bevara kollagren är
alltså mycket viktigt för att uppfylla EU:s nuvarande och kommande åtaganden
för att minska utsläppen. ·
En mer effektiv resursanvändning. Jordbruket är mycket beroende av tillgången till mark som är bördig
och rik på näringsämnen. Under de senaste trettio åren användes t.ex. 20–30 ton
fosfor per år, framför allt fosfor från länder utanför EU. Fosfathaltiga
gödselmedel som används i EU innehåller visserligen kadmiumföroreningar som
ackumuleras i marken. Samtidigt produceras varje år stora mängder gödsel, bioavfall
och avloppsslam som ofta kasseras trots att de innehåller näringsämnen och
organiskt material. En väg framåt för att garantera en säker försörjning,
förbättra villkoren och begränsa kadmiumföroreningarna är att se till att dessa
avfall och rester samlas in, behandlas och används på rätt sätt.
5.
Pågående aktiviteter
De utmaningar som beskrivs ovan och det faktum
att markförstöringen i Europa fortsätter innebär att det är viktigt att EU
förbättrar sitt sätt att hantera markrelaterade frågor, särskilt när det saknas
unionslagstiftning. Den temainriktade strategin för markskydd har bidragit till
att lyfta fram de här frågorna, men ungefär fem år efter dess antagande finns det
fortfarande inte någon systematisk övervakning eller något systematiskt skydd
för markkvalitet som gäller hela Europa. Detta innebär att kunskapen om markens
status och kvalitet fortfarande är splittrad och att markskydd inte vidtas på ett
effektivt och enhetligt sätt i alla medlemsstater. Kommissionen fortsätter för sin del med
följande insatser i enlighet med strategin: ·
Initiativ för ökad medvetenhet (t.ex. konferenser,
publikationer och offentliga kampanjer), utbildning för unga forskare,
integrering av aspekter på mark och markskydd i EU-finansierad information och
utbildning samt särskild rapportering om markfrågor till rådets växlande
ordförandeskap (t.ex. informationsmaterial om nationella marktyper). ·
Stöd till forskningsprojekt, särskilt på
områdena jordskred, hårdgörning av mark, markfunktioner och deras koppling till
biologisk mångfald, kretsloppen för kol och kväve i marken (med särskild
inriktning på återställande av torvmarker), markens bördighet samt
återanvändning av näringsämnen i jordbruket. Fortsatt arbete för att utöka
verksamheten vid det europeiska centrumet för markdata, som samlar markdata och
information på europeisk nivå. ·
För att befästa harmoniserad övervakning av mark
av flera skäl, bl.a. livsmedelsförsörjning och säkra livsmedel, diffus
förorening samt begränsning av och anpassning till klimatförändringarna
överväger kommissionen att upprepa markundersökningar med regelbundna intervall
(fem–tio år), även genom användning av nya tekniker för fjärranalys. Denna harmoniserade
övervakning kommer att införas i samverkan med det beslut om en mekanism för
övervakning[42]
som för närvarande genomgår en översyn. Det europeiska
jordövervakningsprogrammet (Global Monitoring for Environment and Security
– GMES)[43]
kommer också att vara en källa till information, särskilt om hårdgörning av mark. ·
Ytterligare integrering av markskydd inom
olika politikområden. Kommissionen arbetar för att utveckla ett europeiskt
innovationspartnerskap för produktivitet och hållbarhet inom jordbruket som är
särskilt inriktat på markförvaltning, inbegripet effektiv resursanvändning och
hållbar användning av jordbruksmark. Inom ramen för EU:s strategi för biologisk
mångfald för 2020[44]
kommer man att arbeta för att öka kunskapen och medvetenheten om biologisk
mångfald i marken. Tillsammans med medlemsstaterna deltar kommissionen också aktivt
i diskussioner om markrelaterade åtgärder inom ramen för färdplanen för ett
resurseffektivt Europa[45],
den gemensamma jordbrukspolitiken och regionalpolitiken. Kommissionen kommer
även att slutföra arbetet med att ta fram riktlinjer om hur hårdgörning av mark
kan begränsas, minskas och kompenseras, vilket kommer att stöda utarbetandet av
en strategi för att skydda EU:s vattentillgångar[46] och användas vid genomförandet
av sammanhållningspolitiken. ·
När det gäller lagstiftning kommer
kommissionen under 2012 att göra en översyn av direktivet om bedömning av
inverkan på miljön[47],
som kommer att innebära möjligheter att öka integreringen av markfrågor i ett
tidigt skede av projektplaneringen. Kommissionen kommer även att undersöka hur
man kan utforma incitament för att minska kolutsläppen och bevara organiskt
material i marken genom bokföring av markanvändning, förändrad markanvändning
och skogsbruk (LULUCF) som en del i EU:s klimatåtagande för 2020. ·
Förutom insatser på EU-nivå kommer kommissionen att
arbeta på internationell nivå för att främja inrättandet av en
mellanstatlig panel för mark inom ramen för FAO-initiativet för globalt
partnerskap på området för markfrågor[48].
Tillsammans med Tyskland och sekretariatet för FN:s konvention för bekämpning
av ökenspridning stöder kommissionen aktivt ett initiativ om de ekonomiska
konsekvenserna av markförstöring[49]
för att fastställa incitament för investeringar i hållbar
markförvaltningspolitik. Den kommer även att bedöma hur önskvärt det är att
förklara EU för en utsatt part enligt den konventionen[50]. Europaparlamentet, rådet, Europeiska
ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén uppmanas att lämna sina
synpunkter på denna rapport för att skydda och säkerställa en hållbar
användning av Europas mark. [1] KOM(2006) 231. [2] Till exempel Dirt (USA), Humus
(Österrike), Solutions locales pour un désastre global (Frankrike) och Il
suolo minacciato (Italien). [3] För mer information se http://ec.europa.eu/environment/soil/index_en.htm. [4] http://eusoils.jrc.ec.europa.eu/esbn/Esbn_overview.html. [5] http://cordis.europa.eu/fp7/projects_en.html. [6] Europaparlamentets och rådets beslut
nr 1578/2007/EG. [7] http://esdac.jrc.ec.europa.eu/. [8] Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
nr 2152/2003. [9] http://ec.europa.eu/agriculture/cap-post-2013/legal-proposals/index_en.htm. [10] http://ec.europa.eu/environment/soil/study1_en.htm. [11] Rådets förordning (EG) nr 1698/2005. [12] Informationssystemet för landsbygdsutveckling, RDIS-IDIM
(Rural Development Information System – Indicator Database Information
Monitoring). [13] KOM(2011) 450. [14] Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU. [15] http://prtr.ec.europa.eu/. [16] SEK(2010) 360. [17] KOM(2011) 612 och KOM(2011) 614. [18] EUT C 82, 1.4.2008, s. 1–33. [19] Stöd över taket för stöd av mindre betydelse (för
närvarande fastställt till 200 000 euro under tre år) enligt förordning
(EG) nr 1998/2006. [20] http://ec.europa.eu/regional_policy/atlas2007/index_en.htm. [21] KOM(2006) 232. [22] http://www.unep.org/geo/GEO4/report/GEO-4_Report_Full_en.pdf. [23] http://www.nyo.unep.org/action/15f.htm. [24] R. Lal (2004), Soil Carbon Sequestration Impacts on
Global Climate Change and Food Security, Science 304, 1623-1627. [25] http://ec.europa.eu/environment/soil/pdf/report_conf.pdf. [26] Remediation of contaminated sites. Sharing experiences
and international practice feasible for India, APSF, 2011 (http://apsfenvironment.in/). [27] http://www.chinadaily.com.cn/2011-03/10/content_12146168_2.htm. [28] http://www.eea.europa.eu/soer. [29] http://ec.europa.eu/environment/soil/sealing.htm. [30] C. Gardi, P. Panagos, C. Bosco & D. de Brogniez, Soil
Sealing, Land Take and Food Security: Impact assessment of land take in the
production of the agricultural sector in Europe, Gemensamma
forskningscentrumet, 2011 (under granskning av experter). [31] Safeguarding our Soils. A Strategy for England,
DEFRA, 2009, s. 11. [32] http://www.eea.europa.eu/soer/europe/freshwater-quality. [33] http://effis.jrc.ec.europa.eu. [34] http://wad.jrc.ec.europa.eu.
Atlasen förväntas vara färdig i slutet av 2012. [35] http://www.eea.europa.eu/soer/europe/soil,
s. 16. [36] http://eusoils.jrc.ec.europa.eu/library/maps/biodiversity_atlas/index.html,
s. 62–63. [37] http://ec.europa.eu/environment/enveco/eco_industry/pdf/ecoindustry2006.pdf
(tabell 3, s. 30). [38] A. Günther, M. Van Den Eeckhaut, P. Reichenbach, J.
Hervás, J.P. Malet, C. Foster, F. Guzzetti, New developments in harmonized
landslide susceptibility mapping over Europe in the framework of the European
Soil Thematic Strategy. Proc. Second World Landslide Forum, Rom, 3–7
oktober 2011 (under tryckning). [39] http://www.eea.europa.eu/publications/european-union-greenhouse-gas-inventory-2011. [40] http://ec.europa.eu/environment/soil/pdf/report_conf.pdf,
s. 17. [41] Ibid., s. 13. [42] Europaparlamentets och rådets beslut nr 280/2004/EG. [43] Europaparlamentets och rådets förordning (EU)
nr 911/2010. [44] KOM(2011) 244. [45] KOM(2011) 571. [46] http://ec.europa.eu/environment/water/blueprint/index_en.htm. [47] Rådets direktiv 85/337/EEG. [48] http://www.fao.org/news/story/en/item/89277/icode/. [49] http://www.ifpri.org/blog/economics-land-degradation. [50] Bulgarien, Cypern, Grekland, Ungern, Italien, Lettland,
Malta, Portugal, Rumänien, Slovakien, Slovenien och Spanien har förklarat att
de är utsatta för ökenspridning enligt FN:s konvention för bekämpning av
ökenspridning.