EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0072
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS The application of Council Regulation (EC) No 1435/2003 of 22 July 2003 on the Statute for a European Cooperative Society (SCE)
POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Uporaba Uredbe Sveta (ES) št. 1435/2003 z dne 22. julija 2003 o statutu evropske zadruge (SCE)
POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Uporaba Uredbe Sveta (ES) št. 1435/2003 z dne 22. julija 2003 o statutu evropske zadruge (SCE)
/* COM/2012/072 final */
POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Uporaba Uredbe Sveta (ES) št. 1435/2003 z dne 22. julija 2003 o statutu evropske zadruge (SCE) /* COM/2012/072 final */
POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU
PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Uporaba Uredbe Sveta
(ES) št. 1435/2003 z dne 22. julija 2003 o statutu evropske
zadruge (SCE) (Besedilo velja za EGP) KAZALO 1........... Uvod.............................................................................................................................. 4 2........... Cilj statuta...................................................................................................................... 4 3........... Uporaba statuta SCE: popis SCE................................................................................... 5 4........... Pozitivni in negativni dejavniki,
ki v skladu z javnim posvetovanjem vplivajo na ustanovitev SCE 5 4.1........ Splošni trend.................................................................................................................. 5 4.2........ Pozitivni razlogi in razlogi za
ustanavljanje SCE, specifični za zadruge............................... 6 4.3........ Ocena drugih domnevnih prednosti.................................................................................. 6 4.4........ Negativni dejavniki......................................................................................................... 6 5........... Razlogi za sorazmeren neuspeh
statuta SCE.................................................................... 7 6........... Vprašanje poenostavitve................................................................................................. 7 7........... Trendi porazdeljenosti SCE............................................................................................ 8 8........... Poročanje o posebnih
vprašanjih in možne spremembe Uredbe........................................ 8 8.1........ Poročanje o posebnih vprašanjih
iz člena 79 Uredbe....................................................... 8 8.2........ Poenostavitev sklicevanj na
nacionalno zakonodajo......................................................... 9 9........... SKLEPNA UGOTOVITEV........................................................................................ 10 PRILOGA.................................................................................................................................. 11
1.
Uvod
Uredba o evropski zadrugi (SCE po latinskem
imenu „Societas Cooperativa Europaea“) je bila sprejeta
22. julija 2003[1],
dve leti po sprejetju statuta evropske družbe (SE po latinskem imenu „Societas
Europaea“)[2].
Uredbo SCE dopolnjuje Direktiva Sveta 2003/72/ES o udeležbi delavcev v SCE
(„Direktiva SCE“)[3].
Rok za prilagoditev nacionalne zakonodaje uredbi in direktivi o SCE je bil
18. avgusta 2006.
2.
Cilj statuta
Glavni cilj statuta je spodbuditi
čezmejne in nadnacionalne dejavnosti zadrug[4].
Tako kot statut SE je tudi statut o evropski zadrugi (SCE) izbirni pravni
instrument. Pri čezmejnih dejavnostih/poslovanju se družbe lahko
odločijo za pravno obliko SCE ali nacionalne zadruge. SCE se lahko ustanovi: ·
s preoblikovanjem nacionalne zadruge, ki ima
poslovne enote v drugi državi članici; ·
z združitvijo dveh ali več zadrug iz
različnih držav članic; ·
s strani pet ali več fizičnih oseb in
družb kakršnih koli pravnih poslovnih oblik, ki delujejo v različnih
državah; ·
s strani dveh družb ali petih fizičnih oseb s
sedežem/prebivališčem v vsaj dveh državah članicah. V vseh teh primerih je obvezen mednarodni
dejavnik, saj morajo ustanovitelji prihajati iz vsaj dveh držav. Namen statuta SCE je odstranitev pravnih ovir
za ustanovitev in upravljanje skupin zadrug iz različnih držav
članic. Različni pravni predpisi o zadrugah, ki veljajo v
različnih državah, ovirajo njihove čezmejne poslovne dejavnosti. Namen
Uredbe SCE je omiliti te težave in tako zadrugam omogočiti
prestrukturiranje s čezmejnimi združitvami. Po Uredbi lahko SCE svoj sedež
prenese iz države članice, kjer je bila ustanovljena, v drugo državo
članico. Uredba omogoča SCE, da izbere sistem upravljanja podjetij,
ki ji najbolj ustreza. To je lahko eno- ali dvotirni sistem upravljanja, kar
pomeni, da lahko nad delovanjem upravnega odbora bdi nadzorni odbor ali ne. Člen 79
Uredbe SCE določa, da mora Komisija predložiti poročilo o uporabi
Uredbe pet let po začetku njene veljavnosti. To poročilo mora po
potrebi vključevati predloge za spremembo Uredbe. Uporaba Direktive, ki
vsebuje določbe o udeležbi delavcev v SCE, je bila pregledana
leta 2010[5].
Generalni direktorat
za podjetništvo in industrijo (GD ENTR) Evropske komisije je za pridobitev
podatkov, potrebnih za to poročilo, naročil zunanjo študijo[6], ki je bila predložena
septembra 2010. GD ENTR je aprila 2011 začel javno posvetovanje
o rezultatih in priporočilih te študije. Hkrati je Komisija v Aktu za
enotni trg[7]
navedla, da namerava preučiti, ali je treba Uredbo SCE revidirati ali
poenostaviti, da bo bolje služila interesom zadrug. Komisija je v svojem
sporočilu Pobuda za socialno podjetništvo, sprejetem
25. oktobra 2011[8],
navedla, da bo glede na rezultate javnega posvetovanja morda predlagala
poenostavitev Uredbe SCE, da bo bolj neodvisna od nacionalne zakonodaje in da
se olajša ustanavljanje zadrug. Ugotovitve na
podlagi javnega posvetovanja so bile objavljene kmalu zatem, novembra 2011[9]. To poročilo temelji na
teh ugotovitvah.
3.
Uporaba statuta SCE: popis SCE
Novembra 2011 je bilo v 30 državah
članicah EU/EGP registriranih 24 SCE: pet v Italiji; sedem na Slovaškem;
po ena v Franciji, Lihtenštajnu, na Nizozemskem, v Španiji in na Švedskem; tri
na Madžarskem ter po dve v Nemčiji in Belgiji. Uredba SCE naj bi
začela veljati leta 2006. Vendar velika večina držav članic
ni izpolnila tega roka. Tri države članice decembra 2011 še niso
sprejele potrebnih ukrepov za učinkovito uporabo Uredbe. Priloga k temu poročilu vsebuje
podrobnejše informacije o popisu SCE in njihovih značilnostih.
4.
Pozitivni in negativni dejavniki, ki v skladu z
javnim posvetovanjem vplivajo na ustanovitev SCE
4.1.
Splošni trend
Po mnenju strokovnih organizacij ni splošnega
trenda, ki bi veljal za vse zadruge. Pri sprejemanju odločitve, ali
ustanoviti nacionalno zadrugo ali SCE, ali pri presojanju, v kateri državi bi
bilo najbolje registrirati SCE, je eno najpomembnejših vidikov
obdavčevanje. Statut SCE ne ureja obdavčevanja, saj ga določa
zakonodaja države članice, v kateri ima SCE sedež. Zato se obdavčitev
prihodkov zadrug in davek od dobička pravnih oseb, obdavčitev
dobička ali presežka sodelujočih družb in obdavčitev nedeljivih
rezerv v posameznih državah še vedno razlikujejo. Poleg obdavčitve so druga vprašanja, ki
jih je treba obravnavati v padajočem vrstnem redu po pomembnosti: zahteve
nacionalne delovne zakonodaje ter zapletenost in sorazmerna strogost nacionalne
zakonodaje o zadrugah. Poslovneži bodo pri sprejemanju odločitve, kje
registrirati zadrugo, prav tako dali prednost državi z dobrimi komunikacijskimi
omrežji in upravnim okoljem, ki je prijazno podjetjem.
4.2.
Pozitivni razlogi in razlogi za ustanavljanje SCE,
specifični za zadruge
Zadruge in strokovne organizacije trdijo, da
je najpomembnejša prednost ustanavljanja SCE evropska podoba. Ta podoba lahko ustanoviteljem zadruge pomaga
prodreti na trge, na katerih se evropska blagovna znamka trži bolje kot
nacionalna. To velja zlasti za področja,
kot je zagotavljanje socialnih storitev. Številne organizacije tudi trdijo, da je
pravica do ustanovitve SCE prednost za zadružne gospodarske subjekte, saj tako
lahko poudarijo svojo pripadnost zadružnemu gibanju na splošno, ko
želijo ustanoviti hčerinsko družbo v drugi državi ali čezmejno skupno
podjetje. Nekatere zainteresirane strani
vidijo v statutu SCE simboličen pomen, saj se z njim veča
prepoznavnost podjetij socialne ekonomije. Zadruge
poudarjajo, da se njihov poslovni model razlikuje od tradicionalnih kapitalskih
družb. Temelji na solidarnosti, demokratičnem upravljanju, sodelovanju
članov ter tesnem sodelovanju s člani in strankami, da se zadovoljijo
njihovi interesi, ne pa interesi vodstva.
4.3.
Ocena drugih domnevnih prednosti
Za večino zainteresiranih strani nadnacionalni
značaj SCE ne pomeni prednosti pri izvajanju čezmejnih
strukturnih sprememb v skupini. Zdi se, da samo velike finančne zadruge in
vzajemne zavarovalniške družbe vidijo prednost v tej lastnosti SCE, za katero
menijo, da lahko olajša reorganizacijo in poenostavitev strukture skupine.
Vendar do decembra 2011 ni bila ustanovljena še nobena taka SCE. Možnost prenosa sedeža v drugo državo članico ne velja za bistveno spodbudo niti za
dejansko primerjalno prednost SCE v primerjavi z nacionalnimi družbami. To
vprašanje je bilo izpostavljeno v okviru javnega posvetovanja, vendar nanj ni
bilo odziva. V praksi do decembra 2011 nobena SCE ni prenesla svojega
sedeža. Na javnem posvetovanju je bilo na
zainteresirane strani prav tako naslovljeno vprašanje, ali vidijo prednost v
ustanovitvi SCE z namenom čezmejne združitve. Nobena od njih v tem
ni videla pomembne spodbude. Po informacijah Komisije do decembra 2011 do
takih združitev ni prišlo. Prav tako se zdi, da si družbe ne želijo preoblikovati
nacionalne zadruge v SCE, saj se zainteresirane strani o tej možnosti niso
izrazile.
4.4.
Negativni dejavniki
Pri posvetovanju z zainteresiranimi stranmi so
se pokazale številne težave pri uporabi Uredbe SCE. Te zadevajo za ustanovitev
in delovanje SCE. Največji problem pri ustanavljanju SCE je
nepoznavanje SCE v poslovnih krogih. Največje ovire so stroški
ustanavljanja, zapleteni postopki, ki jih je treba upoštevati
(zaradi številnih sklicevanj na nacionalno zakonodajo), in pravna negotovost
glede prava, ki se uporablja v posameznem primeru. Številne zainteresirane strani vidijo oviro
tudi v zahtevi po minimalnem kapitalu v višini 30 000 EUR;
to velja zlasti za fizične osebe, ki želijo vzpostaviti malo SCE za
čezmejno sodelovanje. Po drugi strani pa zadosten kapital kaže na resnost
podjetja. Nekateri sodelujoči pri posvetovanju
menijo, da pomenijo pravila o udeležbi delavcev oviro, saj so po
njihovem mnenju okorna in zapletena. Ta pravila prav tako veljajo za
nesorazmerna, če se nanašajo le na malo število zaposlenih. Vendar
delavske organizacije in drugi sodelujoči pri posvetovanju ne
poročajo o težavah na tem področju.
5.
Razlogi za sorazmeren neuspeh statuta SCE
Sodelujoči
pri posvetovanju trdijo, da je bil statut SCE sorazmerno neuspešen ne le zaradi
svoje zapletenosti, ampak predvsem zato, ker so družbe, ki se odločijo
poslovati kot zadruge, močno zakoreninjene v svojem lokalnem okolju. Nenazadnje je namen zadrug, da služijo članom,
ki neposredno sodelujejo pri demokratičnem upravljanju družbe. Velika
večina zadrug so mala podjetja, ki delujejo znotraj nacionalnih meja. Številne organizacije zainteresiranih strani zato
dvomijo v prednosti statuta SCE. Poleg tega se
ustanovitelji zadrug navadno zanašajo na lastno nacionalno zakonodajo, ki jo
bolje poznajo. Nekateri tudi opozarjajo, da se je Uredba SCE
v številnih državah članicah izvedla zelo pozno (dejansko več let
prepozno), tudi v državah, kot so Francija, Italija in Španija, kjer je
zadružno gibanje zelo močno.
6.
Vprašanje poenostavitve
Vse zainteresirane strani so mnenja, da je
zapletenost instrumenta velika ovira uspešnosti SCE. Evropska organizacija, ki
zastopa vsa nacionalna in sektorska združenja zadrug v EU, navaja, da se zdijo
nacionalni predpisi o zadrugah enostavnejši in prožnejši. Po navedbah več
zainteresiranih strani zapletenost Uredbe (z večkratnimi sklicevanji na
nacionalno zakonodajo) ne odvrača samo zadrug, temveč tudi druge
vrste družb, ki bi si sicer morda želele organizirati svoje dejavnosti v okviru
SCE. Zainteresirane strani so enotnega mnenja, da
je treba Uredbo SCE nujno poenostaviti, če naj bi jo uporabljalo več
malih in velikih družb. Zaradi številnih sklicevanj na nacionalno zakonodajo ta
vrsta uredbe nima resničnih koristi za zadruge. Dejansko do decembra 2011 nobena od
velikih skupin zadrug, ki delujejo ali nameravajo delovati na evropski ravni,
ni uporabila instrumenta SCE. Ena zelo velika skupina v sektorju maloprodajne
distribucije, ki združuje nacionalne zadruge, vodilne na domačih trgih, se
je odločila ustanoviti zadrugo v skladu z belgijsko zakonodaje namesto
SCE. Prav tako pomembna združitev zadrug v kmetijskem sektorju ter sektorju
mleka in mlečnih izdelkov v Belgiji, Nemčiji in na Nizozemskem ni
bila izvedena v okviru SCE[10].
7.
Trendi porazdeljenosti SCE
Med močjo in pomembnostjo zadružnega
gibanja v državi ter številom SCE v tej državi ni nobene pozitivne povezave.
Francija, Nemčija, Italija in Španija so primeri držav, v katerih so
družbe pokazale le malo zanimanja za ustanavljanje SCE, čeprav nacionalni
organi dejavno spodbujajo zadružno gibanje, nacionalne organizacije pa nudijo
zadrugam veliko tehnične in pravne podpore. Poleg tega se zdi, da so v nekaj državah
članicah številne „mirujoče“ ali neaktivne SCE, kar je podobna praksa
kot pri mirujočih SE. To so podjetja brez dejavnosti, ki so jih ustanovili
profesionalni ponudniki v teh državah in so na voljo za prodajo. Zdi se, da
subjekti iz tujine kupujejo že ustanovljene neaktivne SCE, zlasti da bi
prihranili čas in stroške ter da bi se izognili zapletenemu postopku
ustanovitve ter pogajanjem o udeležbi delavcev. Komisija ima le malo informacij
o tem, kaj se po aktivaciji zgodi s SCE.
8.
Poročanje o posebnih vprašanjih in možne
spremembe Uredbe
8.1.
Poročanje o posebnih vprašanjih iz
člena 79 Uredbe
V skladu s členom 79 Uredbe SCE
je treba v tem poročilu preučiti, ali je primerno, da sta glavna
uprava in sedež SCE lahko v različnih državah članicah. Presoditi je
tudi treba, ali je treba dopustiti, da določbe v statutu SCE odstopajo od
nacionalne zakonodaje o zadrugah ali jo dopolnjujejo, celo kadar take izjeme
lokalnim zadrugam ne bi bile odobrene. Ti dve vprašanji se na enak način
pojavljata tudi v Uredbi SE, saj se nanašata na delovanje evropskih družb in
evropskih zadrug. V skladu s členom 79 je treba v tem
poročilu tudi preučiti, ali je primerno, da se dopustijo
določbe, ki SCE omogočajo, da se razdeli v dve ali več
nacionalnih zadrug, ter posebna pravna sredstva v primeru goljufije ali napake
pri registraciji SCE, ki nastane z združitvijo. Ti dve vprašanji se nanašata
posebej na SCE, saj na tem področju ni zakonodaje, ki bi bila podobna
tretji, šesti in deseti direktivi o pravu družb[11], ki se uporabljajo za delniške
družbe. Komisija za nobeno od teh vprašanj nima
zadostnih dokazov, na podlagi katerih bi lahko oblikovala jasne zaključke.
Ustanovljenih je bilo namreč zelo malo SCE, poleg tega se je Uredba v
državah članicah začela izvajati zelo pozno. Ugotoviti pa je
mogoče naslednje: ·
zdi se, da zadružno gibanje ne kaže posebnega
zanimanja za vprašanje, ali je glavna uprava SCE lahko v drugi državi
članici kot njen sedež. Na to točko zainteresirane strani, ki so se
odzvale na posvetovanje, niso dale pripomb. Zadruge so podjetja, ki so tesno
povezana z lokalnimi skupnostmi in morajo tako kot tradicionalne kapitalske
družbe vzdrževati te tesne vezi z okoljem, v katerem delujejo; ·
vse zainteresirane strani skrbi vprašanje, ali
lahko določbe v statutu SCE odstopajo od lokalnih predpisov o zadrugah.
Mnenja o tem, ali morajo imeti SCE večjo avtonomnost od nacionalne
zakonodaje, so deljena. Večina sodelujočih pri posvetovanju meni, da
bi morala Uredba SCE članom zadruge omogočiti izbiro modela
upravljanja in strukture, ki bosta najbolje služila njihovim ciljem in
potrebam. Vendar so bili v številnih odgovorih izraženi resni pomisleki, saj
naj bi ta avtonomnost SCE omogočila odstopanje od načel in vrednot
poslovnega modela zadruge. Sodelujoči pri posvetovanju so tudi trdili, da
bi SCE morale biti izvzete od obveznih pravil o zaščiti pravic pripadnikov
manjšin in delavcev; ·
zdi se, da zadruge vsaj zaenkrat ne kažejo
zanimanja za vprašanje o razdelitvi SCE v dve ali več nacionalnih zadrug
in pravnih sredstvih v primeru razveljavljene združitve. Zdi se, da do
decembra 2011 nobena SCE ni bila ustanovljena z združitvijo.
8.2.
Poenostavitev sklicevanj na nacionalno zakonodajo
Uredba SCE je delno temeljila na statutu SE,
ki je bil sprejet dve leti prej. Veliko splošnih pravil o SCE, ki niso
specifična za zadruge, je enakih podobnim določbam, ki sta jih
potrdila Svet in Evropski parlament ob sprejetju SE. Ta vključujejo
pravila o združitvah, hierarhiji veljavne zakonodaje, prenosu sedeža družbe ter
zahtevo po čezmejni razsežnosti. Besedilo Uredbe SCE vsebuje tudi številna
sklicevanja na nacionalno zakonodajo o zadrugah ali delniških družbah s
tveganim kapitalom. SCE mora na primer vsaj enkrat letno sklicati
skupščino delničarjev, razen če nacionalna zakonodaja o
nacionalnih zadrugah določa, da jih je treba sklicati pogosteje, v primeru
združitve pa mora zaradi zaščite upnikov veljati nacionalna zakonodaja o
združitvah delniških družb. Poleg tega Uredba SCE vsebuje vrsto možnosti
ali sklicevanj, ki državam članicam omogočajo, da od SCE zahtevajo
določeno ravnanje. Ta se pogosto začnejo z besedilom „država
članica lahko določi“. Država članica lahko na primer v
primeru združitve sprejme predpise za ustrezno zaščito članov, ki so
združitvi nasprotovali. V drugih primerih se pojavljajo formulacije, kot je „če
zakonodaja države članice, v kateri ima SCE sedež, to dovoljuje“. Za poenostavitev Uredbe je mogoče
več kot 30 členov, ki vsebujejo takšne možnosti in sklicevanja, razdeliti
v tri glavne skupine. V prvi so členi, ki urejajo vprašanja, skupna
uredbama SCE in SE. V drugi so določbe, ki se neposredno sklicujejo na
zakonodajo o delniških družbah. V tretji so predpisi s sklicevanji in
možnostmi, ki urejajo dejavnosti in vprašanja, ki so specifični za
zadruge. ·
Pri členih iz prve skupine namerava Komisija
predlagati spremembe teh določb, po potrebi v skladu s tekočimi
razpravami o možnih spremembah ustreznih členov Uredbe SE. Vprašanja so
enaka in rešitve bi morale biti enake za obe uredbi. ·
Za člene iz druge skupine Komisija meni, da je
potrebno obsežno posvetovanje z zainteresiranimi stranmi o tem, ali so
sklicevanja na delniške družbe še vedno potrebna. Nekatere zainteresirane
strani so trdile, da ta sklicevanja ponavadi zanemarjajo obstoječo
nacionalno zakonodajo o zadrugah. Poleg tega vse države članice nimajo
zakonodaje, specifične za zadruge. ·
Pri členih iz tretje skupine, pri katerih je z
Uredbo določeno, da določeno pravilo velja za SCE samo, če to
dovoljuje nacionalna zakonodaja, se bo Komisija posvetovala z zainteresiranimi
stranmi o možnostih, kako narediti Uredbo SCE bolj neodvisno od nacionalnih
zakonodaj.
9.
SKLEPNA UGOTOVITEV
Po tem poročilu se Komisija namerava
posvetovati z zainteresiranimi stranmi o tem, ali in kako poenostaviti
Uredbo SCE. V ta namen bo sodelovala pri organizaciji dveh velikih
konferenc za obeležitev mednarodnega leta zadrug, ki so ga Združeni narodi
razglasili za leto 2012. Prva bo aprila 2012 v Bruslju, udeležile pa
se jo bodo organizacije zainteresiranih strani. Druga bo septembra 2012 na
Cipru v času ciprskega predsedstva, na njej pa se bodo zbrali predstavniki
držav članic. Na teh forumih bo Komisija na zainteresirane
strani naslovila vprašanje, ali je treba posamezne člene poenostaviti s
črtanjem ali nadomestitvijo sklicevanj na zakonodajo o delniških družbah
ter ali lahko postane Uredba SCE bolj neodvisna od nacionalne zakonodaje. V širšem okviru sta del tekoče razprave o
prihodnosti prava družb EU tudi vprašanje o evropskih pravnih oblikah, kot sta
SE ali SCE, in potreba po njuni reviziji. Rezultati te razprave bodo Komisiji
pomagali pri presoji o nujnosti, ter po potrebi o instrumentih za zadovoljitev
zahtev podjetij v Evropi za enake konkurenčne pogoje, boljšo zakonodajo in
poenostavitev. PRILOGA Uporaba Uredbe Sveta (ES)
št. 1435/2003 z dne 22. julija 2003 o statutu evropske zadruge
(SCE) 1. Uvod To priloga je priložena
poročilu Komisije o izvajanju Uredbe SCE. Vsebuje popis in opis
obstoječih SCE. 2. Popis
SCE Po informacijah iz študije[12] in podatkih s seznama nemškega
inštituta Libertas[13]
o obstoječih SCE je bilo 22. novembra 2011 v državah
članicah EU/EGP registriranih 24 SCE. Informacije o številu
obstoječih SCE so večinoma predložili nacionalni strokovnjaki, ki so
sodelovali v študiji SCE. Ta številka je bila usklajena s podatki iz Uradnega
lista EU (UL EU, glej spodaj) in zbirke TED (dnevna elektronska javna
naročila). V Uradnem listu Evropske unije nekatere SCE sploh niso
prikazane (dve od 24); 13 jih je uvrščenih pod oznako „SE“, druge tri pod
oznako „EEIG“, le sedem pa je pod oznako „SCE“. Dejstvo, da Uradni list
Evropske unije ne upošteva veliko evropskih oblik pravnih oseb, so izpostavili
že drugi raziskovalci pri preučevanju izvajanja Uredbe SE[14]. Število SCE se je
med letoma 2006 in 2009 povečalo. V letih 2010 in 2011 je bilo
ustanovljenih manj SCE kot leta 2009. Število novih SCE, ki so bile
ustanovljene od leta 2006 do novembra 2011, je ena v letu 2006,
pet v letu 2008, osem v letu 2009, sedem v letu 2010 in tri v
letu 2011. 3. SCE in njihove značilnosti 3.1. Nacionalnost ustanoviteljev O nacionalnosti ustanoviteljev
obstoječih SCE, je na voljo zelo malo informacij. Uredba pri registraciji
SCE ne zahteva objave te vrste podatkov. V skladu s členom 13 se
obvestilo o vpisu SCE v register v Uradnem listu EU objavi samo z
namenom obveščanja, vključno s firmo SCE, številko, datumom in krajem
registracije SCE, datumom in krajem objave v matični državi, sedežem in
sektorjem dejavnosti. Te podatke Uradu za publikacije Evropske unije
običajno pošlje nacionalni register v enem mesecu od registracije SCE v
matični državi. Študija kaže, da je bila od petih
italijanskih SCE ena ustanovljena s finskim in španskim partnerjem, druga s
francosko družbo za vzajemno zavarovanje, tretja pa z malteškim
soustanoviteljem. O devetih SCE (šestih slovaških, eni francoski, eni nemški in
eni madžarski) ni na voljo nobenih podrobnih informacij, razen tistih,
zahtevanih z Uredbo. Podatki manjkajo, ker so nekatere zadevne SCE na novo
ustanovljene ali pa SCE nacionalnim strokovnjakom pri izvajanju študije niso
želele zagotoviti zahtevanih informacij. 3.2. Geografska porazdelitev Država z največjim številom registriranih
SCE je Slovaška (sedem), vendar je šest od teh SCE mogoče obravnavati kot
neaktivne, saj so registrirane na enakem naslovu in z enako dejavnostjo.
Italija je s petimi SCE na drugem mestu, kar je v skladu z dejstvom, da je
Italija država, v kateri so zadruge dobro razvite in ki spodbuja dejavnosti
zadrug v skladu z ustavno določbo iz člena 45. Dejstvo, da
Italija nima nacionalne izvedbene zakonodaje, ni bilo ovira za ustanovitev SCE
v tej državi. Sledita jima Belgija in Madžarska. V 20 državah (18 državah
članicah in dveh državah EGP) ni bila ustanovljena nobena SCE. 3.3. Načini ustanovitve Vseh 14 SCE, za katere obstajajo
razpoložljivi podatki o načinu ustanovitve, je bilo ustanovljenih ex
novo (ali ex nihilo) v skladu s prvo, drugo in tretjo alineo prvega
odstavka člena 2 Uredbe SCE, v skladu s katerimi SCE lahko: (a)
„ustanovi pet ali več fizičnih oseb s prebivališčem v vsaj dveh
državah članicah“; (b)
„ustanovi pet ali več fizičnih oseb in družb […] s prebivališčem v vsaj
dveh različnih državah članicah ali ki jih ureja zakonodaja vsaj dveh
različnih držav članic“; (c)
„ustanovijo družbe […],
ki jih ureja zakonodaja vsaj dveh različnih držav članic“. Natančneje je bilo šest SCE
ustanovljenih v skladu s točko (a), šest v skladu s
točko (b) in dve v skladu s točko (c). Način
ustanovitve drugih SCE še ni znan. Nobena SCE ni bila ustanovljena z združitvijo
ali preoblikovanjem. O prenosu sedeža ni podatkov.
Podatkov ni tudi o likvidiranih SCE ali SCE, preoblikovanih v nacionalno pravno
obliko. V drugem odstavku člena 2
Uredbe je navedeno: „Če statut SCE ob ustanovitvi SCE ne določa
drugače, noben član ni odgovoren za večji delež od tistega,
kakor ga je vplačal. Če imajo člani SCE omejeno odgovornost, se
firmi SCE doda ,z omejeno odgovornostjo‘“. Kar zadeva pravno obliko, je 13 od
24 SCE registriranih kot „z omejeno odgovornostjo“: sedem na Slovaškem, tri v
Italiji in tri na Madžarskem. Stopnja odgovornosti ostalih SCE pa ni gotova. 3.4. Področja dejavnosti,
struktura odbora, vpisani kapital, število zaposlenih V skladu z razpoložljivimi
informacijami večina obstoječih SCE zagotavlja storitve. Sedem SCE se
lahko obravnava kot „zadruge“ ali socialna podjetja v smislu Pobude za socialno
podjetništvo[15]
s cilji, kot so zaposlovanje prikrajšanih, zdravstveno svetovanje in storitve
na področju zdravstva. Drugih sedem deluje na področju
nepremičninskih dejavnosti, dve sta v sektorju gradbeništva, tri pa
zagotavljajo poslovno svetovanje. Glede strukture odbora je pet
SCE izbralo enotirno strukturo upravljanja[16],
deset pa dvotirno[17].
Vse italijanske SCE so izbrale dvotirni sistem. 15 SCE je bilo ustanovljenih z vpisanim
kapitalom v višini minimalne kapitalske zahteve 30 000 EUR ali
zelo podobnega zneska. Ena SCE je bila ustanovljena s 110 000 EUR
vpisanega kapitala. Povprečne bilance stanja za obstoječe SCE
zaradi pomanjkanja informacij ni mogoče zagotoviti. Čisti prihodek
je znan za dve SCE: v letu 2009 je imela ena od njiju 1 000 EUR
čistega prihodka, druga pa manj kot 15 000 EUR. Skupno število zaposlenih v 12 SCE, za katere so relevantni
podatki na voljo, je 32. Večina jih je zaposlenih v dveh SCE (ena ima 13
zaposlenih, druga deset). Šest SCE ima samo enega ali dva zaposlena. Štiri SCE
so izjavile, da nimajo zaposlenih. Razpredelnica: obstoječe SCE (dne 22. 11. 2011) Država || Število SCE AVSTRIJA || 0 BELGIJA || 2 BOLGARIJA || 0 CIPER || 0 ČEŠKA || 0 DANSKA || 0 ESTONIJA || 0 FINSKA || 0 FRANCIJA || 1 NEMČIJA || 2 GRČIJA || 0 MADŽARSKA || 3 ISLANDIJA || 0 IRSKA || 0 ITALIJA || 5 LATVIJA || 0 LIHTENŠTAJN || 1 LITVA || 0 LUKSEMBURG || 0 MALTA || 0 NIZOZEMSKA || 1 NORVEŠKA || 0 POLJSKA || 0 PORTUGALSKA || 0 ROMUNIJA || 0 SLOVAŠKA || 7 SLOVENIJA || 0 ŠPANIJA || 1 ŠVEDSKA || 1 ZDRUŽENO KRALJESTVO || 0 SKUPNO ŠTEVILO SCE || 24 [1] UL z dne
18. avgusta 2003 (L207): http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=DD:17:01:32003R1435:SL:PDF.
[2] Uredba Sveta (ES) št. 2157/2001 z dne
8. oktobra 2001 o statutu evropske družbe (SE), UL L 294, 10.11.2001,
str. 1–21, http://eur-lex.europa.eu/smartapi/cgi/sga_doc?smartapi!celexplus!prod!DocNumber&lg=en&type_doc=Regulation&an_doc=2001&nu_doc=2157. [3] Direktiva Sveta 2003/72/ES z dne 22. julija 2003 o dopolnitvi statuta evropske zadruge glede
udeležbe delavcev, UL L 207, 18.8.2003, str. 25, http://eur-lex.europa.eu/smartapi/cgi/sga_doc?smartapi!celexapi!prod!CELEXnumdoc&numdoc=32003L0072&model=guichett&lg=en. [4] Besedilo je Komisija
predlagala leta 1992 skupaj z dvema drugima osnutkoma, enim za evropsko
združenje in drugim za evropsko vzajemno družbo, ki ju je Komisija umaknila
leta 2006 zaradi nezadovoljivega napredka v pogajanjih s Svetom. Vsi trije
predlogi so bili del svežnja o spodbujanju podjetij „socialne ekonomije“; v
osnutkih so bile upoštevane zahteve, naj se podjetjem „socialne ekonomije“
omogoči ustanovitev lastnih evropskih pravnih oblik in tako zagotovi
poštena konkurenca s tradicionalnimi kapitalskimi družbami. . [5] Poročilo
Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru
in Odboru regij o pregledu Direktive Sveta 2003/72/ES z dne
22. julija 2003 o dopolnitvi statuta evropske zadruge glede udeležbe delavcev
(COM (2010) 481 z dne 16.9.2010). [6] Študija
o izvajanju Uredbe 1435/2003 o statutu evropske zadruge (SCE): Povzetek
in del I: sinteza in primerjalno poročilo: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/files/sce_final_study_part_i.pdf ter
Del II: nacionalna poročila: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/files/sce_final_study_part_ii_national_reports.pdf [7] COM(2011) 206:
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52011DC0206:SL:NOT. [8] COM(2011) 682: http://ec.europa.eu/internal_market/social_business/index_en.htm
[9] Povzetek odzivov: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/files/public-consultation-files/summary_replies_en.pdf
[10] Coopernic (COOPérative
Européenne de Référencement et de Négoce des Indépendants
Commerçants) Scrl je evropska nakupovalna zadruga neodvisnih trgovcev
(centri E. Leclerc, Colruyt, Conad, Coop in Rewe). Namen zveze je, da se neodvisnim trgovcem
omogoči izmenjava strokovnega znanja in zmanjšanje stroškov dobavne
verige. Decembra 2007 sta zadrugi Friesland Foods in Campina naznanili
združitev. Leto pozneje, decembra 2008, so evropski organi za varstvo
konkurence odobrili združitev in ustanovitev zadruge Friesland Campina. [11] http://ec.europa.eu/internal_market/company/official/index_en.htm#directives.
[12] Razpredelnica iz prvega
dela Priloge 4 študije predstavlja najbolj pomembne podatke o
obstoječih SCE: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/files/sce_final_study_part_i.pdf. [13] Libertas – Europäisches
Institut GmbH: http://www.libertas-institut.com/de/EWIV/List_SCE.pdf.
[14] Eidenmüller, Engert,
Hornuf, Incorporating under European Law: The Societas Europaea as a
Vehicle for Legal Arbitrage, „10th European Business Organisation Review“
(2009). [15] COM(2011) 682: .http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0682:FIN:SL:PDF.
[16] Struktura upravljanja z enim samim upravnim
odborom. [17] Struktura
upravljanja z upravnim odborom in nadzornim svetom.