This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62016CN0117
Case C-117/16: Request for a preliminary ruling from the Østre Landsret (Denmark) lodged on 25 February 2016 — Skatteministeriet v Y Denmark Aps
Lieta C-117/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/Y Denmark Aps
Lieta C-117/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/Y Denmark Aps
OV C 270, 25.7.2016, p. 22–24
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
25.7.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 270/22 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/Y Denmark Aps
(Lieta C-117/16)
(2016/C 270/30)
Tiesvedības valoda – dāņu
Iesniedzējtiesa
Østre Landsret
Pamatlietas puses
Prasītāja: Skatteministeriet
Atbildētāja: Y Denmark Aps
Prejudiciālie jautājumi
1. |
Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas (1) 1. panta 2. punktu par valsts noteikumu piemērošanu, kas paredzēti krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar ko tiek īstenots Direktīvas 1. panta 2. punkts, vai ka valsts tiesību aktos ir paredzēti vispārēji noteikumi vai principi attiecībā uz krāpšanu un ļaunprātīgu izmantošanu, kuri var tikt interpretēti saskaņā ar 1. panta 2. punktu?
|
2. |
Vai starp divām dalībvalstīm noslēgtas un atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai izstrādātas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu noteikums, saskaņā ar kuru nodokļu piemērošana izmaksātajām dividendēm ir atkarīga no tā, vai dividenžu saņēmējs tiek uzskatīts par šo dividenžu īpašuma beneficiāru, ir līgumā paredzēts noteikums ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, uz kuru attiecas šīs direktīvas 1. panta 2. punkts?
|
3. |
Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesai ir jānosaka, kas ir ietverts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai arī šis jēdziens, piemērojot Direktīvu 90/435/EEK, ir jāinterpretē tā, ka šim jēdzienam ir jāpiešķir īpaša Savienības tiesību nozīme, uz ko attiecas Eiropas Savienības Tiesas pārbaude? |
4. |
Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz 3. jautājumu ir tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai šis jēdziens ir jāinterpretē tā, ka uzņēmējsabiedrība, kas ir dalībvalsts rezidents un kas tādos apstākļos kā šajā lietā saņem dividendes no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo dividenžu “īpašuma beneficiārs” atbilstoši šā jēdziena interpretācijai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem?
|
5. |
Ja lietā tiek pieņemts, ka ir “valstu noteikumi, kas vajadzīgi, lai novērstu krāpšanu vai stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu”, (skat. Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu), ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība (A) ir izmaksājusi dividendes mātesuzņēmumam (B) citā dalībvalstī un no turienes tas nodotas šīs uzņēmējsabiedrības mātesuzņēmumam (C), kurš ir rezidents ārpus ES/EEZ, kas savukārt ir izmaksājis šos līdzekļus savam mātesuzņēmumam (D), kurš arī ir rezidents ārpus ES/EEZ, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un C rezidences valsti nav noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un D rezidences valsti ir noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, un ka pirmajai no minētajām valstīm saskaņā ar tās tiesību aktiem tādēļ nebūtu bijušas tiesības piemērot nodokli ienākuma gūšanas vietā par dividendēm, ko A izmaksāja D, ja D būtu bijis tiešais A īpašnieks, vai tā ir ļaunprātīga izmantošana saskaņā ar Direktīvu tā, ka B saskaņā ar to nav aizsargāts? |
6. |
Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), vai EK līguma 43. pantam, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (un/vai EK līguma 56. pantu), ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts piemēro nodokļus par dividendēm mātesuzņēmumam, kas ir citas dalībvalsts rezidents, savukārt uzskata, ka rezidenti mātesuzņēmumi, kas citādi atrodas līdzīgos apstākļos, ir atbrīvoti no nodokļa par šādām dividendēm? |
7. |
Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu attiecībā uz dividendēm, kas saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par attiecīgajām dividendēm minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (un/vai EK līguma 56. pantu), nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli, kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents? |
8. |
Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu būtu apstiprinoša, un atbilde uz 3. jautājumu būtu tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, un, ja nevar uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība, kas ir citas dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), pamatojoties uz to, ir atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK attiecībā uz dividendēm, kuras ir saņemtas no citas dalībvalsts rezidentes uzņēmējsabiedrības (meitasuzņēmuma), vai pēdējai no minētajām dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK vai EK līguma 10. pantu paziņot, ko šī dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par “īpašuma beneficiāru”? |
9. |
Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:
|
10. |
Vai tādos apstākļos, kad:
|
(1) Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV 1990, L 225, 6. lpp.).