This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52009XC0811(02)
Communication from the Commission — Criteria for the analysis of the compatibility of State aid for the employment of disadvantaged and disabled workers subject to individual notification
Komisijos komunikatas – Valstybės pagalbos palankių sąlygų neturinčių ir neįgalių darbuotojų užimtumui, apie kurią turi būti pranešta atskirai, suderinamumo analizės kriterijai
Komisijos komunikatas – Valstybės pagalbos palankių sąlygų neturinčių ir neįgalių darbuotojų užimtumui, apie kurią turi būti pranešta atskirai, suderinamumo analizės kriterijai
OL C 188, 2009 8 11, p. 6–10
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
11.8.2009 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 188/6 |
Komisijos komunikatas – Valstybės pagalbos palankių sąlygų neturinčių ir neįgalių darbuotojų užimtumui, apie kurią turi būti pranešta atskirai, suderinamumo analizės kriterijai
2009/C 188/02
1. ĮVADAS
1. |
Užimtumo ir socialinės sanglaudos skatinimas – pagrindinis Bendrijos ir jos valstybių narių ekonominės ir socialinės politikos tikslas. Nedarbas ir ypač struktūrinis nedarbas tam tikrose Bendrijos dalyse vis dar sunkiai išsprendžiamas klausimas, o kai kurių kategorijų darbuotojams ir toliau sunkiai sekasi patekti į darbo rinką. Valstybės pagalbą teikiant subsidijų darbo užmokesčio išlaidoms padengti pavidalu (darbo užmokestis – tai visa suma, kurią pagalbos gavėjas iš tikrųjų moka dėl tam tikrų užimtumo santykių ir kurią sudaro: a) bruto darbo užmokestis, neatskaičius mokesčių, ir b) privalomosios įmokos, pvz., socialinio draudimo įmokos, bei c) vaiko priežiūros ir tėvų priežiūros išmokų išlaidos) („darbo užmokesčio subsidijos“), įmones galima papildomai paskatinti įdarbinti daugiau palankių sąlygų neturinčių ir neįgalių darbuotojų. Vadinasi, tokios pagalbos tikslas – skatinti tikslinių kategorijų darbuotojų įdarbinimą. |
2. |
Šiame komunikate pateikiamos gairės, nurodančios, kokius kriterijus Komisija taikys valstybės pagalbos darbo užmokesčio subsidijomis, apie kurią turi būti pranešta atskirai pagal 2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 800/2008, skelbiančio tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius, (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) (1) 6 straipsnio 1 dalies h ir i punktus, vertinimui. Šiomis gairėmis siekiama užtikrinti Komisijos sprendimų pagrindimo skaidrumą bei sukurti nuspėjamumą ir teisinį tikrumą. |
3. |
Šios gairės taikomos valstybės pagalbai, teikiamai palankių sąlygų neturinčių, labai nepalankias sąlygas turinčių ar neįgalių darbuotojų, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 800/2008 2 straipsnio 18, 19 ir 20 punktuose, darbo užmokesčio subsidijų pavidalu. Šios gairės bus taikomos bet kokiai individualiai priemonei, taikomai ad hoc ar pagal schemą, jeigu jos subsidijos ekvivalentas viršija 5 mln. EUR įmonei per metus palankių sąlygų neturinčių ir labai nepalankias sąlygas turinčių darbuotojų (toliau – „palankių sąlygų neturintys darbuotojai“) įdarbinimui ir 10 mln. EUR įmonei per metus neįgalių darbuotojų įdarbinimui (2). |
4. |
Šiose gairėse nustatyti kriterijai nebus taikomi mechaniškai. Komisijos atliekamo vertinimo lygis ir informacijos, kurios jai gali prireikti, pobūdis bus proporcingi konkurencijos iškraipymo rizikai. Analizės mastas priklausys nuo konkretaus atvejo pobūdžio. |
2. TEIGIAMAS PAGALBOS POVEIKIS
2.1. Bendro intereso tikslo buvimas
5. |
Tam tikrų kategorijų darbuotojams ypač sunkiai sekasi susirasti darbą, nes darbdaviai mano, kad jie nesugeba dirbti taip našiai kaip kiti darbuotojai, arba yra iš anksto prieš juos nusistatę. Tokio tariamo ar iš tikrųjų menkesnio darbo našumo priežastis gali būti tai, kad tokie darbuotojai dažnai neturi nesenos darbo patirties (pvz., jauni darbuotojai arba ilgalaikiai bedarbiai), arba nuolatinė negalia. Dėl tariamo ar iš tikrųjų menkesnio darbuotojų našumo tikėtina, kad tokie darbuotojai nepateks į darbo rinką, jeigu darbdaviams nebus pasiūlyta kompensacija už jų įdarbinimą. |
6. |
Socialiniu atžvilgiu pageidautina, kad į darbo rinką būtų įtraukti visų kategorijų darbuotojai. Vadinasi, vidaus pajamų dalis gali būti perskirstyta darbuotojų, kuriems taikomos priemonės, kategorijoms. Valstybės pagalba galima padėti palankių sąlygų neturintiems ir neįgaliems darbuotojams patekti į darbo rinką ar pasilikti joje, padengiant papildomas išlaidas, susijusias su šių darbuotojų tariamu ar iš tikrųjų menkesniu našumu. |
7. |
Valstybės narės turėtų įrodyti, kad pagalba bus skiriama bendro intereso tikslui pasiekti. Atlikdama tyrimą, Komisija, be kitų dalykų, nagrinės šiuos aspektus:
|
2.2. Valstybės pagalba, kaip tinkama politikos priemonė
8. |
Valstybės pagalba darbo užmokesčio subsidijomis – ne vienintelė politikos priemonė, kuria valstybės narės gali pasinaudoti norėdamos skatinti palankių sąlygų neturinčių ir neįgalių darbuotojų užimtumą. Valstybės narės taip pat gali naudoti bendrąsias priemones, pvz., mažinti darbo sąnaudų ir socialinių išlaidų apmokestinimą, skatinti investicijas į švietimą ir mokymą, taikyti orientavimo ir konsultavimo užtikrinimo priemones, teikti pagalbą bedarbiams ir remti jų mokymą, tobulinti darbo įstatymus. |
9. |
Jei valstybė narė apsvarstė kitas politikos galimybes ir nustatė atrankinės priemonės, kaip antai valstybės pagalbos konkrečiai įmonei, naudojimo pranašumus, atitinkamos priemonės laikomos tinkamomis. Komisija ypač atsižvelgs į visus pasiūlytos priemonės poveikio vertinimus, kuriuos yra atlikusi valstybė narė. |
2.3. Skatinamasis pagalbos poveikis ir jos būtinybė
10. |
Pagalbos gavėjas, gavęs valstybės pagalbą palankių sąlygų neturinčių ir neįgalių darbuotojų užimtumui, privalo pakeisti savo elgesį taip, kad dėl pagalbos toje įmonėje padidėtų bendras palankių sąlygų neturinčių ar neįgalių darbuotojų skaičius. Naujai įdarbinti palankių sąlygų neturintys arba neįgalūs darbuotojai turėtų užimti tik naujai sukurtus etatus arba tuos etatus, kurie tapo laisvi dėl savanoriško išėjimo iš darbo, neįgalumo, išėjimo į pensiją dėl amžiaus, savanoriško darbo laiko sutrumpinimo arba teisėto atleidimo dėl netinkamo elgesio. Etatų, kurie tapo laisvi darbuotojus atleidus dėl etatų mažinimo, neturi užimti subsidijuojami palankių sąlygų neturintys ar neįgalūs darbuotojai. Vadinasi, valstybės pagalbos neleidžiama naudoti tam, kad būtų pakeičiami darbuotojai, už kuriuos įmonė nebegauna subsidijų ir kurie todėl buvo atleisti. |
11. |
Valstybės narės Komisijai turėtų įrodyti, kad pagalba turi skatinamąjį poveikį ir yra būtina. Pirma, prieš įdarbindamas tų kategorijų darbuotojus, kuriems taikomos priemonės, pagalbos gavėjas atitinkamai valstybei narei turi pateikti pagalbos paraišką. Antra, valstybė narė turi įrodyti, kad pagalba teikiama už palankių sąlygų neturintį arba neįgalų darbuotoją įmonėje, kurioje be šios pagalbos darbuotojas nebūtų buvęs įdarbintas. |
12. |
Atlikdama tyrimą, Komisija, be kitų dalykų, nagrinės šiuos aspektus:
|
2.4. Pagalbos proporcingumas
13. |
Valstybė narė turi įrodyti, kad pagalba yra būtina ir kad suma apribota iki minimumo, kad būtų pasiektas pagalbos tikslas. Valstybės narės turėtų pateikti įrodymų, kad, palyginti su išlaidomis darbuotojams, kurie nėra palankių sąlygų neturintys ar neįgalūs darbuotojai, pagalbos suma neviršija tų kategorijų darbuotojų, kuriems taikoma priemonė, įdarbinimo grynųjų papildomų išlaidų (3). Bet kuriuo atveju, pagalbos intensyvumas neturi viršyti intensyvumo, nustatyto Reglamento (EB) Nr. 800/2008 40 (4) ir 41 (5) straipsniuose. Finansuoti tinkamos išlaidos, kurioms turi būti taikomas pagalbos intensyvumo reikalavimas, turi būti apskaičiuojamos pagal Reglamento (EB) Nr. 800/2008 40 (6) ir 41 (7) straipsnius. |
3. NEIGIAMAS PAGALBOS POVEIKIS
14. |
Jeigu pagalba proporcinga pagalbos tikslui, neigiamas pagalbos poveikis gali būti apribotas ir neigiamo poveikio analizės gali neprireikti. Tačiau kai kuriais atvejais, net jei pagalba yra būtina ir proporcinga, kad tam tikra įmonė galėtų padidinti tų kategorijų darbuotojų, kuriems taikoma priemonė, užimtumą, dėl šios pagalbos gali pakisti pagalbos gavėjo elgesys, o tai gali smarkiai iškraipyti konkurenciją. Tokiais atvejais Komisija išnagrinės konkurencijos iškraipymus. Konkurencijos iškraipymo, kurį sukelia teikiama pagalba, mastas gali kisti atsižvelgiant į pagalbos ir paveiktų rinkų charakteristikas (8). |
15. |
Pagalbos charakteristikos, dėl kurių gali padidėti iškraipymo tikimybė ir jo mastas:
|
16. |
Pavyzdžiui, pagalbos schema, kuria įmonės valstybėje narėje bendrai skatinamos įdarbinti daugiau palankių sąlygų neturinčių arba neįgalių darbuotojų, gali turėti kitokį poveikį rinkai, palyginti su didele pagalbos suma, ad hoc skirta vienai įmonei tam, kad ji galėtų įdarbinti daugiau tam tikros kategorijos darbuotojų. Pastaroji pagalba gali dar labiau iškraipyti konkurenciją, nes pagalbos gavėjo konkurentų galimybės konkuruoti bus mažesnės. Iškraipymas bus dar didesnis, jeigu pagalbos gavėjo versle darbo išlaidos sudarys didelę bendrųjų išlaidų dalį. |
17. |
Vertindama rinkos charakteristikas, pagal kurias būtų įmanoma kur kas tiksliau nustatyti tikėtiną pagalbos poveikį, Komisija, be viso kito, atsižvelgs į:
|
18. |
Rinkos struktūra bus vertinama atsižvelgiant į rinkos koncentraciją, įmonių dydį (9), produktų diferenciacijos laipsnį (10) ir patekimo į rinką ir išėjimo iš jos kliūtis. Rinkos dalys ir koncentracijos santykis bus apskaičiuojamas tik apibrėžus atitinkamą rinką. Apskritai, kuo mažiau yra įmonių, tuo didesnė jų užimama rinkos dalis ir tuo mažesnė konkurencija, kurios būtų galima tikėtis (11). Jeigu paveikta rinka yra koncentruota ir joje daug patekimo į rinką kliūčių (12), o pagalbos gavėjas yra pagrindinis šios rinkos dalyvis, tada labiau tikėtina, kad konkurentai dėl pagalbos privalės keisti savo elgesį, pvz., kuriam laikui atidėti arba atšaukti naujo produkto pateikimą ar naujos technologijos diegimą arba apskritai pasitraukti iš rinkos. |
19. |
Komisija taip pat atsižvelgs į sektoriaus charakteristikas, pvz., į pernelyg didelių pajėgumų buvimą, taip pat į tai, ar pramonės šakos rinkos yra augančios (13), brandžios ar patiriančios nuosmukį. Pavyzdžiui, jeigu pramonėje esama pernelyg didelių pajėgumų arba ji apima brandžias rinkas, gali padidėti rizika, kad dėl pagalbos subsidijuojamų darbuotojų neturinčios įmonės taps nenašios ir jų gamyba bus išstumta. |
20. |
Galiausiai priemonė bus vertinama atsižvelgiant į padėtį, susiklosčiusią darbo rinkoje, t. y. nedarbo ir užimtumo lygį, darbo užmokesčio lygį ir darbo įstatymus. |
21. |
Darbo užmokesčio subsidija gali tam tikrais atvejais sukelti 22–27 punktuose aptartus konkurencijos iškraipymus. |
Pakeitimo ir išstūmimo poveikis
22. |
Pakeitimo poveikis susijęs su padėtimi, kai tam tikrų kategorijų darbuotojams skirtos darbo vietos paprasčiausiai pakeičia kitų kategorijų darbuotojams skirtas darbo vietas. Specialiam darbuotojų pogrupiui skirta darbo užmokesčio subsidija darbo jėgą padalija į subsidijuojamus ir nesubsidijuojamus darbuotojus, bet kartu ji gali įmones skatinti nesubsidijuojamus darbuotojus pakeisti subsidijuojamais darbuotojais. Taip atsitinka todėl, kad pasikeičia santykinės išlaidos, kurias tenka skirti subsidijuojamų ir nesubsidijuojamų darbuotojų darbo užmokesčiui (14). |
23. |
Kadangi subsidijuojamų darbuotojų įdarbinusios įmonės konkuruoja tose pačiose prekių ir paslaugų rinkose kaip ir subsidijuojamų darbuotojų neįdarbinusios įmonės, dėl darbo užmokesčio subsidijų gali sumažėti darbo vietų kituose ekonomikos sektoriuose. Taip nutinka, kai subsidijuojamų darbuotojų įdarbinusios įmonės gamybos apimtis padidėja, bet dėl to išstumiama tų įmonių gamyba, kurios neturi subsidijuojamų darbuotojų, taigi tokia pagalba mažinamas nesubsidijuojamas užimtumas. |
Patekimas į rinką ir išėjimas iš jos
24. |
Užimtumo išlaidos – tai įprasta bet kurios įmonės veiklos išlaidų dalis. Todėl ypač svarbu, kad pagalbos poveikis užimtumui būtų teigiamas ir kad įmonėms nebūtų suteikta vien tik galimybė sumažinti išlaidas, kurias šios įmonės kitu atveju turėtų apmokėti. Pavyzdžiui, darbo užmokesčio subsidijos mažina einamąsias gamybos išlaidas, todėl patekimas į rinką atrodytų priimtinesnis ir įmonės, kurių komercinės galimybės kitomis sąlygomis būtų prastesnės, galėtų patekti į rinką arba pasiūlyti naujų produktų ir taip pakenktų kur kas efektyviau dirbantiems konkurentams. |
25. |
Valstybės pagalbos prieinamumas taip pat turės įtakos įmonės sprendimui pasitraukti iš rinkos, kurioje ji jau vykdo veiklą. Darbo užmokesčio subsidijos galėtų sumažinti nuostolius ir leistų įmonei rinkoje likti ilgiau, tai reikštų, kad kitos, efektyviau veiklą vykdančios įmonės, kurios negauna pagalbos, būtų priverstos pasitraukti iš rinkos. |
Investicijų skatinimas
26. |
Rinkose, kuriose suteikiama darbo užmokesčio subsidijos, įmonės neskatinamos konkuruoti ir gali pradėti mažinti investuojamas sumas bei liautis mėginusios didinti našumą ir diegti naujoves. Pagalbos gavėjas gali delsti diegti naujas, mažiau darbui imlias technologijas, nes pasikeičia santykinės darbui ir technologijai imlių gamybos metodų išlaidos. Konkuruojančių ar papildančių produktų gamintojai taip pat gali sumažinti arba atidėti investavimą. Todėl bendras investavimo lygis tokioje pramonės šakoje sumažės. |
Poveikis prekybos srautams
27. |
Darbo užmokesčio subsidijos tam tikrame regione gali nulemti palankesnes gamybos sąlygas tam tikrose teritorijose. Dėl to prekybos srautai gali būti perkelti į tuos regionus, kuriuose teikiama tokia pagalba. |
4. PUSIAUSVYROS NUSTATYMAS IR SPRENDIMAS
28. |
Paskutinis analizės etapas – įvertinti, kiek teigiamas pagalbos poveikis bus didesnis už jos neigiamą poveikį. Šis vertinimas bus atliekamas atskirai kiekvienai individualiai priemonei. Siekdama palyginti teigiamą ir neigiamą poveikius, Komisija išnagrinės jų mastą ir atliks bendrą tų poveikių gamintojams ir vartotojams kiekvienoje paveiktoje rinkoje vertinimą. Jeigu nebus lengvai gaunamos kiekybinės informacijos, Komisija vertinimui naudos kokybinę informaciją. |
29. |
Komisija linkusi laikytis palankesnio požiūrio ir pritarti didesniam konkurencijos iškraipymui tuo atveju, jei pagalba yra būtina, skirta aiškiam pagalbos tikslui pasiekti ir skiriama tik grynosioms papildomoms išlaidoms, kurios patiriamos dėl mažesnio tų kategorijų darbuotojų, kuriems taikoma priemonė, grupių našumo, kompensuoti. |
(2) Atsižvelgiant į jų specifinį pobūdį, individualios priemonės, taikomos kompensuojant papildomas neįgalių darbuotojų įdarbinimo išlaidas ir papildomas išlaidas, kurių patiria socialinės įmonės (subsidijos ekvivalentas įmonei per metus viršija 10 mln. EUR), bus vertinamos remiantis Europos bendrijos steigimo sutarties 87 straipsnio 3 dalies c) punktu. Ad hoc pagalbai palankių sąlygų neturinčių darbuotojų įdarbinimui, nesiekiančiai 5 mln. EUR, ir ad hoc pagalbai didelėms įmonėms neįgalių darbuotojų įdarbinimui, nesiekiančiai 10 mln. EUR, Komisija mutatis mutandis taikys šiose gairėse išdėstytus principus, tačiau ne taip nuodugniai.
(3) Apskaičiuojant grynąsias papildomas išlaidas, atsižvelgiama į tikslinių kategorijų palankių sąlygų neturinčių arba neįgalių darbuotojų įdarbinimo išlaidas (pavyzdžiui, dėl žemo našumo) ir naudą, kurią pagalbos gavėjas gauna iš šio įdarbinimo (pavyzdžiui, pagerėjus įmonės įvaizdžiui).
(4) Pagalbos, kuri teikiama dėl palankių sąlygų neturinčių darbuotojų, intensyvumas turi neviršyti 50 % finansuoti tinkamų išlaidų.
(5) Pagalbos, kuri teikiama dėl neįgalių darbuotojų, intensyvumas turi neviršyti 75 % finansuoti tinkamų išlaidų.
(6) Palankių sąlygų neturinčių darbuotojų įdarbinimo finansuoti tinkamos išlaidos yra ne ilgesnio kaip 12 mėnesių laikotarpio nuo įdarbinimo pradžios darbo užmokesčio išlaidos. Tačiau jeigu susijęs darbuotojas yra labai nepalankias sąlygas turintis darbuotojas, tinkamos finansuoti išlaidos yra per daugiausiai 24 mėnesių laikotarpį nuo įdarbinimo susidariusios darbo užmokesčio išlaidos.
(7) Neįgalių darbuotojų įdarbinimo finansuoti tinkamos išlaidos – tai bet kokios nustatytos trukmės laikotarpio, kurį neįgalus darbuotojas dirbo, išlaidos darbo užmokesčiui.
(8) Pagalba gali paveikti kelias rinkas, nes pagalbos poveikio neįmanoma apriboti tik tomis rinkomis, kuriose pagalbos gavėjas vykdo savo veiklą, t. y. pagalba gali veikti ir kitas rinkas, pvz., išteklių rinkas.
(9) Įmonės dydį galima išreikšti užimama rinkos dalimi, apyvarta ir (arba) užimtumu.
(10) Kuo mažesnis produktų diferenciacijos laipsnis, tuo didesnis bus pagalbos poveikis konkurentų pelnui.
(11) Tačiau tam tikros rinkos vis tiek išlieka konkurencingos, nors jose veiklą vykdo nedaug įmonių.
(12) Tačiau kartais suteikus pagalbą padedama įveikti patekimo į rinką kliūtis ir suteikiama galimybė naujoms įmonėms patekti į rinką.
(13) Dėl augančių rinkų pagalbos poveikis konkurentams paprastai būna menkesnis.
(14) Šis pakeitimo poveikis priklauso nuo darbo jėgos paklausos, t. y. nuo subsidijuojamų ir nesubsidijuojamų darbuotojų darbo paklausos lankstumo.