EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52008IP0420
Follow-up to the Monterrey Conference of 2002 on Financing for Development European Parliament resolution of 23 September 2008 on the follow-up to the Monterrey Conference of 2002 on financing for Development (2008/2050(INI))
A fejlesztésfinanszírozásról szóló 2002-es mmonterrey-i konferencia nyomon követése Az Európai Parlament 2008. szeptember 23-i állásfoglalása a 2002-ben Monterreyben megrendezett fejlesztésfinanszírozási konferencia nyomon követéséről (2008/2050(INI))
A fejlesztésfinanszírozásról szóló 2002-es mmonterrey-i konferencia nyomon követése Az Európai Parlament 2008. szeptember 23-i állásfoglalása a 2002-ben Monterreyben megrendezett fejlesztésfinanszírozási konferencia nyomon követéséről (2008/2050(INI))
HL C 8E., 2010.1.14, p. 1–7
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
14.1.2010 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
CE 8/1 |
2008. szeptember 23., kedd
A fejlesztésfinanszírozásról szóló 2002-es mmonterrey-i konferencia nyomon követése
P6_TA(2008)0420
Az Európai Parlament 2008. szeptember 23-i állásfoglalása a 2002-ben Monterreyben megrendezett fejlesztésfinanszírozási konferencia nyomon követéséről (2008/2050(INI))
2010/C 8 E/01
Az Európai Parlament,
tekintettel az Egyesült Nemzetek (ENSZ) 2002. március 18–22-én Monterreyben, Mexikóban megrendezett nemzetközi fejlesztésfinanszírozási konferenciáján (mmonterrey-i konferencia) elfogadott monterreyi konszenzusra,
tekintettel a tagállamok által a 2002. március 14-i barcelonai Európai Tanácson vállalt kötelezettségekre (barcelonai kötelezettségvállalások),
tekintettel a fejlesztési segélyek finanszírozásáról szóló, 2002. április 25-i állásfoglalására (1),
tekintettel a fejlesztési segélyek finanszírozásáról szóló, 2002. február 7-i állásfoglalására (2),
tekintettel a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői, az Európai Parlament és a Bizottság által 2005. december 20-án aláírt, az Európai Unió fejlesztési politikájáról szóló, „Európai konszenzus” című együttes nyilatkozatára (3),
tekintettel a Bizottság „Az EU mint világszintű partner a fejlesztésért – A millenniumi fejlesztési célok elérése felé vezető fejlődés felgyorsítása” című, 2008. április 9-i közleményére (COM(2008)0177),
tekintettel a Bizottság 2007. április 4-i, „Európa megtartja ígéreteit a fejlesztés-finanszírozás terén” című közleményére (COM(2007)0164),
tekintettel a Bizottság „Fejlesztés-finanszírozás és támogatás-hatékonyság – Az EU-segélyek növelésének kihívásai a 2006–2010 években” című, 2006. március 2-i közleményére (COM(2006)0085),
tekintettel a Bizottság „A millenniumi fejlesztési célok megvalósítása érdekében tett előrelépések felgyorsítása – A fejlesztés finanszírozása és a támogatás hatékonysága” című, 2005. április 12-i közleményére (COM(2005)0133),
tekintettel a Bizottság „A monterreyi konszenzus átültetése a gyakorlatba: az Európai Unió hozzájárulása” című, 2004. március 5-i közleményére (COM(2004)0150),
tekintettel az Európai Tanácsnak a nemzetközi fejlesztésfinanszírozási konferenciáról (Monterrey, Mexikó, 2002. március 18–22.) szóló 2002. március 14-i következtetéseire,
tekintettel az ENSZ 2000. szeptember 6–8. között New Yorkban megrendezett millenniumi csúcstalálkozóján elfogadott millenniumi fejlesztési célokra, amelyeket a későbbi ENSZ-konferenciákon, nevezetesen a mmonterrey-i konferencián megerősítettek,
tekintettel a 2001. június 15–16-i göteborgi Európai Tanácson tett azon kötelezettségvállalásra, amely szerint a tagállamok hivatalos fejlesztéstámogatásának el kell érnie a bruttó nemzeti jövedelem (GNI) ENSZ-célkitűzésként megszabott 0,7 %-át,
tekintettel a Bizottság „EU-segély: Többet, gyorsabban, eredményesebben” című, 2006. március 2-i közleményére (COM(2006)0087),
tekintettel a támogatáshatékonyságról szóló 2005. évi párizsi nyilatkozat nyomon követéséről szóló, 2008. május 22-i állásfoglalására (4),
tekintettel eljárási szabályzata 45. cikkére,
tekintettel a Fejlesztési Bizottság jelentésére és a Költségvetési Bizottság véleményére (A6-0310/2008),
A. |
mivel a történelem során az ENSZ már másodszor szervez nemzetközi konferenciát a fejlesztésfinanszírozásról, ezúttal 2008. november 29. és december 2. között Dohában, azzal a céllal, hogy az állam- és kormányfőket és a fejlesztési miniszterek mellett a pénzügyminisztereket, valamint a nemzetközi pénzügyi szervezetek, a magánszférához tartozó bankok és vállalkozások, valamint a civil társadalom képviselőit összehívva megvizsgálják a mmonterrey-i konferencia óta tett előrelépéseket; |
B. |
mivel a millenniumi fejlesztési célok elérése érdekében nagymértékben megnövelt finanszírozásra van szükség; |
C. |
mivel a fejlesztésfinanszírozást úgy kell meghatározni, mint a világ fejlesztési szükségleteire és a globális bizonytalanságokra adott válaszok leginkább költséghatékony módját; |
D. |
mivel minden eddiginél égetőbb szükség van megfelelően kiszámítható és fenntartható pénzügyi erőforrásokra, tekintettel különösen az éghajlatváltozás és annak következményei – beleértve a természeti katasztrófákat és a fejlődő országok különös sérülékenységét – által okozott kihívásra; |
E. |
mivel az EU a világ legnagyobb segélynyújtója, a nemzetközi pénzügyi intézmények egyik fő részvényese és a fejlődő országok legfontosabb kereskedelmi partnere; |
F. |
mivel az EU vállalta, hogy egy világosan megszabott és kötelező érvényű időkereten belül 2010-ig eléri a GNI 0,56 %-ának, 2015-re pedig a GNI 0,7 %-ának megfelelő célkitűzést; |
G. |
mivel, ha a tagállamok hivatalos fejlesztéstámogatásának szintjei a jelenlegi tendenciáknak megfelelően alakulnak, akkor egyes tagállamok 2010-re nem fogják teljesíteni a GNI 0,51 %-ának (az EU-15, azaz a 2004-es bővítés előtti EU-t alkotó tagállamok esetében), illetve a GNI 0,17 %-nak (az EU-12, azaz az EU-hoz 2004. május 1-jén és 2007. január 1-jén csatlakozott tagállamok esetében) megfelelő kötelezettségvállalásukat; |
H. |
mivel az Afrikának nyújtott programozható segély egyre növekszik, annak ellenére, hogy a hivatalos fejlesztéstámogatás 2007-ben általában véve csökkent; |
I. |
mivel a közelmúltban jelentős új fejlesztési kihívások merültek fel, beleértve az éghajlatváltozást, az árupiacok és különösen az élelmiszer- és az olajpiac strukturális változásait és a dél-dél együttműködés fontos új trendjeit, köztük az afrikai infrastruktúra számára nyújtott kínai támogatást és a Brazil Fejlesztési Bank (BNDES) által Latin-Amerikában végzett hitelezési tevékenységeket; |
J. |
mivel számos fejlődő országban a pénzügyi szolgáltatások – számos tényező eredményeként, ideértve a szolgáltatásnyújtásra vonatkozó korlátozásokat, a jogbiztonság és a tulajdonjogok hiányát – nem eléggé fejlettek; |
1. |
megerősíti a szegénység felszámolása, a fenntartható fejlődés és a millenniumi fejlesztési célok megvalósítása melletti elkötelezettségét, mint a társadalmi igazságosság és jobb életminőség megteremtésének egyedüli módját a világszerte súlyos szegénységben élő (a definíció szerint kevesebb, mint egy dolláros napi jövedelemmel rendelkező) körülbelül egymilliárd ember számára; |
2. |
felkéri a tagállamokat, hogy egyértelműen válasszák szét a fejlesztésre és a külpolitikai érdekekre fordított kiadásaikat, és e tekintetben hangsúlyozza, hogy a hivatalos fejlesztéstámogatásnak (ODA) összhangban kell lennie a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet Fejlesztési Segítségnyújtási Bizottsága (OECD/DAC) által megállapított hivatalos fejlesztéstámogatási kritériumokkal, továbbá az ODA feltételhez kötöttségének feloldásával kapcsolatos OECD/DAC-ajánlásokkal; |
3. |
hangsúlyozza, hogy az EU-nak mindenképpen a legmagasabb szintű koordinációt kell célul kitűznie az egyéb közösségi politikákkal (környezetvédelem, migráció, emberi jogok, mezőgazdaság stb.) való koherencia biztosítása, valamint a munka megkettőzésének és a fellépések közötti ellentmondások elkerülése érdekében; |
4. |
emlékeztet arra, hogy a fejlődő országokban az élelmiszerárak növekedésével járó drámai következmények kezelésére irányuló azonnali és szükséges uniós intézkedéseket nem a monterreyi konszenzus által előírt pénzügyi erőfeszítések részeként kell értelmezni és kivitelezni; ezért várakozással tekint a Bizottság konkrét javaslatára a szükséghelyzeti alapok felhasználására vonatkozóan; |
5. |
hangsúlyozza, hogy az egyes partnerországokban tapasztalható kiterjedt és aránytalan adminisztratív teher csökkenti a fejlesztési segély hatékonyságát; tart attól, hogy ez a teher veszélyezteti a millenniumi fejlesztési célok elérését; |
6. |
megjegyzi, hogy az Európai Uniónak még meg kell találnia a helyes egyensúlyt a fejlesztési segélyekkel kapcsolatos két ellentétes megközelítés között: egyrészről a partnerországokra kell bízni az alapok megfelelő elosztását, és segíteni kell igazgatásaikat az alapok felhasználásához szükséges megfelelő eszközök kifejlesztésében; másrészről a visszaélések vagy a nem hatékony elosztás megakadályozása érdekében meg kell határozni a fejlesztési segélyek felhasználási céljait; |
Az ODA volumene
7. |
rámutat arra, hogy az EU az összes ODA majdnem 60 %-ával a világ vezető adományozója a hivatalos fejlesztéstámogatás terén, és üdvözli azt a tényt, hogy az EU globális hivatalos fejlesztéstámogatásból való részesedése növekedett az elmúlt években; mindazonáltal felkéri a Bizottságot, hogy a monterreyi konszenzus összes európai adományozó általi nyomon követésének ellenőrzése céljából szolgáltasson egyértelmű és átlátható adatokat arról, hogy az uniós költségvetés mekkora hányadát fordítják uniós fejlesztéstámogatásra; sajnálkozását fejezi ki továbbá amiatt, hogy az EU fejlődő országok részére nyújtott anyagi hozzájárulásának szintje észrevétlen marad, és felkéri a Bizottságot megfelelő és célzott kommunikációs és információs eszközök kifejlesztésére az uniós fejlesztéstámogatás láthatóságának növelése érdekében; |
8. |
üdvözli azt a tényt, hogy az EU 2006-ra uniós átlagban teljesítette a GNI 0,39 %-ának megfelelő kötelező erejű ODA célkitűzését, de megjegyzi, hogy az EU által nyújtott támogatás a 2006-os 47,7 milliárd euróról (az EU együttes GNI-jának 0,41 %-a) 2007-ben aggasztó módon 46,1 milliárd euróra csökkent (az EU együttes GNI-jának 0,38 %-a), és felkéri a tagállamokat, hogy emeljék meg hivatalos fejlesztéstámogatásuk volumenét, annak érdekében, hogy 2010-ben elérjék a GNI 0,56 %-ának megfelelő megígért célkitűzésüket; |
9. |
ragaszkodik ahhoz, hogy a tagállamok beszámolóiban szereplő ODA többé ne csökkenjen; rámutat arra, hogy ha folytatódik a jelenlegi tendencia, az EU 75 milliárd euróval kevesebbet adományoz a 2005–2010 közötti időszakra ígértnél; |
10. |
komoly aggályát fejezi ki amiatt, hogy a tagállamok többsége (27-ből 18, különösen Lettország, Olaszország, Portugália, Görögország és a Cseh Köztársaság) képtelen volt növelni hivatalos fejlesztéstámogatásának mértékét 2006 és 2007 között, és hogy emellett még számos országban, például Belgiumban, Franciaországban és az Egyesült Királyságban drámai, több mint 10 %-os mértékű csökkenés is mutatkozott; felkéri a tagállamokat, hogy kötelezettségvállalásuknak megfelelően teljesítsék hivatalos fejlesztéstámogatási volumenüket; elégedetten állapítja meg, hogy egyes tagállamok (Dánia, Írország, Luxemburg, Spanyolország, Svédország és Hollandia) biztosan elérik 2010-es ODA célkitűzésüket, és bízik abban, hogy ezek a tagállamok fenn fogják tartani hivatalos fejlesztéstámogatásuk magas szintjét; |
11. |
üdvözli a Bizottság avval kapcsolatos szilárd álláspontját, hogy a tagállamoktól származó fejlesztési támogatásnak mind a mennyiségi, mind a minőségi oldalára koncentrálni kell, és erőteljesen támogatja a Bizottság figyelmeztetését a tagállamok anyagi felajánlásai teljesítésének elmaradása esetén várható súlyosan hátrányos következményekkel kapcsolatban; felhívja a Bizottságot, hogy vesse latba tekintélyét és szakértelmét más magán- és közadományozók meggyőzése érdekében, hogy azok teljesítsék anyagi felajánlásaikat; |
12. |
komoly aggodalmának ad hangot amiatt, hogy egyes tagállamok későbbre ütemezik hivatalos fejlesztéstámogatásaik növelését, ami a fejlődő országok esetében több mint 17 milliárd eurós nettó veszteséghez vezet; |
13. |
üdvözli egyes tagállamok azon megközelítését, hogy kötelező erejű, több évre szóló ütemtervet dolgozzanak ki annak érdekében, hogy a hivatalos fejlesztéstámogatások szintjeinek a megemelésével 2015-re elérjék az ENSZ által megszabott 0,7 %-os célkitűzést; kéri azon tagállamokat, amelyek ezt még nem tették meg, hogy a lehető leghamarabb tegyék közzé több évre szóló ütemtervüket; hangsúlyozza, hogy a tagállamoknak ezeket a fent említett, Dohában tartandó nemzetközi fejlesztésfinanszírozási konferencia előtt el kell fogadniuk, és teljesíteniük kell kötelezettségvállalásaikat; |
14. |
megállapítja, hogy a beszámolókban szereplő támogatások szintjének 2007-es csökkenése egyes esetekben a 2006-os számadatoknak az adósságkönnyítések következtében bekövetkezett mesterséges felfutására vezethető vissza; felhívja a tagállamokat, hogy fenntartható módon úgy emeljék meg hivatalos fejlesztéstámogatásuk szintjét, hogy számadataikra összpontosítanak, az adósságkönnyítések adatainak elkülönítésével; |
15. |
teljesen elfogadhatatlannak tartja a fokozott pénzügyi támogatások vonatkozásában elhangzó gyakori ígéretek és a ténylegesen kifizetett, számottevően alacsonyabb összegek között fennálló eltérést, és aggasztja, hogy egyes tagállamok a segélyezés tekintetében kimerültnek mutatkoznak; |
16. |
hangsúlyozza, hogy a partnerkormányokkal, a nemzeti parlamentekkel és a civil társadalmi szervezetekkel folytatott konzultáció elengedhetetlen az ODA mértékére és rendeltetésére vonatkozó döntések meghozatalakor; |
A pénzáramlás gyorsasága, rugalmassága, előreláthatósága és fenntarthatósága
17. |
hangsúlyozza, hogy a segítséget időben kell nyújtani, és elégedetlenségét fejezi ki amiatt, hogy a segítségnyújtás folyamatai gyakran indokolatlan késedelmet szenvednek; |
18. |
hangsúlyozza annak szükségességét, hogy a változó körülményekre, így például az emelkedő élelmiszerárakra adott válaszként fontolóra vegyék az együttműködési segélyek rugalmas folyósítását, az előrelátható támogatás szükségességével együtt, annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a partnerországok számára a tervezést a fenntartható fejlesztés, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás és annak hatásainak csökkentése céljából; |
19. |
határozottan felhív a felelősségteljes hitelezés és finanszírozás alapelveinek egyértelmű tiszteletben tartására, hogy az Equator-elveket követve és azokkal összhangban a gazdasági és környezeti fejlesztés tekintetében fenntarthatóvá tegyék a hitelezést és a finanszírozási műveleteket; felkéri a Bizottságot, hogy vegyen részt ezeknek az elveknek a megszilárdításában, és szorgalmazzon kötelező érvényű intézkedéseket a nemzetközi fórumokon, hogy ezeket az elveket olyan módon ültessék át a gyakorlatba, hogy azoknak a hatóköre kiterjedjen a köz- és a magánszféra új fejlesztési szereplőire is; |
Adósság és tőkemenekülés
20. |
teljes mértékben támogatja a fejlődő országok arra irányuló erőfeszítéseit, hogy adósságaikat hosszú távon fenntartható keretek között tartsák, és végrehajtsák a nagyon súlyosan eladósodott szegény országokra irányuló, a millenniumi fejlesztési célok teljesítése szempontjából kulcsfontosságú kezdeményezést; sajnálatát fejezi azonban ki amiatt, hogy az adósságenyhítési tervek számos országot kizárnak, amelyek számára az adósság továbbra is a millenniumi fejlesztési célok teljesítésének akadálya marad; hangsúlyozza a nemzetközi intézkedések korlátozásának a súlyosan eladósodott szegény országokra vonatkozó kezdeményezés körébe nem tartozó néhány országra való kiterjesztéséről folytatandó mielőbbi nemzetközi vita szükségességét; |
21. |
felhívja a Bizottságot, hogy foglalkozzon a „tisztességtelen célokra felvett” vagy törvénytelen adósságok kérdésével, vagyis a felelőtlen, önző érdekből történő, gondatlan vagy tisztességtelen kölcsönzés miatti adósságok kérdésével és a felelős finanszírozás elveivel az adósságenyhítésről zajló két- és többoldalú tárgyalásokon; üdvözli a Bizottságnak a kereskedelmi hitelezők és a keselyűalapok visszafizetésre vonatkozó jogainak bírósági eljárás esetében történő korlátozására irányuló cselekvési felhívását; |
22. |
felhívja az összes tagállamot, hogy tartsák tiszteletben az adósságfenntarthatósági keretrendszert, és szorgalmazzák annak olyan irányú fejlesztését, amely figyelembe veszi az országok belső adósságát és pénzügyi követelményeit; felhívja valamennyi tagállamot, hogy ismerjék el, hogy a hitelező felelőssége nem pusztán a fenntarthatósági keretrendszer betartására terjed ki, hanem a következőket is magában foglalja:
|
23. |
Sürgeti az EU-t, hogy támogassa azon nemzetközi erőfeszítéseket, amelyek célja egyfajta nemzetközi csődeljárás vagy tisztességes és átlátható választott bírósági eljárás végrehajtása az esetleges jövőbeli adósságválságok hatékony és méltányos kezelése érdekében; |
24. |
sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság nem helyez nagyobb hangsúlyt a belső erőforrások mobilizálására a fejlesztés finanszírozása érdekében, mivel ezek a fejlődő országok nagyobb mértékű autonómiájának forrásai; sürgeti a tagállamokat, hogy teljes körűen vegyenek részt a nyersanyag-kitermelő iparágak átláthatóságára vonatkozó kezdeményezésben (EITI), és szólítsanak fel annak megerősítésére; felhívja a Bizottságot, hogy kérje fel a Nemzetközi Számviteli Standard Testületet (IASB), hogy e nemzetközi számviteli standardok között szerepeltessen országonkénti beszámolási kötelezettséget a multinacionális vállalatok tevékenységeiről, minden ágazatra kiterjedően; |
25. |
sajnálja, hogy a támogatás hatékonyságáról szóló bizottsági közleménycsomag (COM(2008)0177) nem tesz említést a tőkemenekülésről, mint a fejlődő országok gazdaságát veszélyeztető kockázati tényezőről; rámutat arra, hogy a tőkemenekülés komoly károkat okoz a fejlődő országok fenntartható gazdasági rendszereinek fejlődésében, és rámutat arra, hogy az adókijátszás a fejlődő országoknak minden évben többe kerül, mint amekkora bevételhez a hivatalos fejlesztéstámogatásból jutnak; felkéri a Bizottságot, hogy a monterreyi konszenzus követelményeinek megfelelően foglalja bele politikájába a tőkemenekülést megakadályozó intézkedéseket, ezen belül a tőkemenekülés okainak őszinte elemzését, az adóparadicsomok megszüntetése érdekében, amelyek közül több is az EU-ban található, illetve a tagállamokkal szoros kapcsolatban működik; |
26. |
megállapítja különösen, hogy a Világbank szerint az említett tőkemenekülés illegális összetevője évente 1 000–1 600 milliárd dollár, amelynek fele a fejlődő országokból érkezik; támogatja a lopott vagyonok befagyasztására és visszaadására irányuló nemzetközi erőfeszítéseket, és kéri azokat a tagállamokat, amelyek ezt eddig elmulasztották, hogy ratifikálják az ENSZ korrupció elleni egyezményét; helyteleníti, hogy nem kerül sor hasonló erőfeszítésekre az adóelkerülés elleni küzdelemben, és felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy mozdítsák elő az adóinformációk automatikus cseréje elvének globális elterjesztését, kérjék az adóelkerülésről szóló, jelenleg az ENSZ Gazdasági és Szociális Tanácsának (ECOSOC) szövegezése alatt álló magatartási kódex csatolását a dohai nyilatkozathoz, illetve támogassák az OECD mellett az ENSZ nemzetközi adóügyi együttműködési szakértői bizottságának az adóelkerülés elleni nemzetközi küzdelem irányítása érdekében kiegészítő forrásokkal is ellátott, valódi kormányközi testületté való átalakítását; |
Innovatív finanszírozási mechanizmusok
27. |
üdvözli a tagállamok által az innovatív finanszírozási mechanizmusokról előterjesztett javaslatokat, és felhívja a Bizottságot, hogy vizsgálja meg ezeket a könnyű gyakorlati megvalósítás, a fenntarthatóság, az addicionalitás, a tranzakcióköltségek és a hatékonyság mércéjéhez viszonyítva; olyan finanszírozási mechanizmusokat és eszközöket szorgalmaz, amelyek új finanszírozást nyújtanak, és nem kockáztatják a jövőbeli finanszírozás áramlását; |
28. |
olyan pénzügyi mechanizmusokat és eszközöket szorgalmaz, amelyek a monterreyi konszenzus megállapításaival összhangban megteremtik a magánpénzek bevonásának eszközeit, és hitelgaranciákat vezetnek be; |
29. |
felkéri a Bizottságot, hogy nagymértékben növelje a fejlődő országokban az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást és az annak enyhítését szolgáló intézkedések – különösen az éghajlatváltozás elleni globális szövetség – finanszírozását; hangsúlyozza a jelenlegi hivatalos fejlesztéstámogatási pénzmozgásokon túlmenő finanszírozás sürgető szükségességét, mivel a hivatalos fejlesztéstámogatás önmagában nem képes megfelelő támogatást adni az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással és az enyhítéssel kapcsolatos intézkedésekre a fejlődő országokban; hangsúlyozza, hogy e célból innovatív finanszírozási mechanizmusokat kell sürgősen kialakítani, például a légi közlekedésre és az olajkereskedelemre kivetett adókat, valamint az EU kibocsátás-kereskedelmi rendszer (EU ETS) aukciós bevételeinek elkülönítését; |
30. |
üdvözli a Bizottságnak a globális éghajlat-finanszírozási mechanizmus létrehozására irányuló javaslatát, amelynek alapja az, hogy a támogatást a fejlődő országokban elsődlegesen az enyhítés és az alkalmazkodás finanszírozására fordítsák; felhívja a tagállamokat és a Bizottságot, hogy tegyenek jelentős pénzügyi kötelezettségvállalásokat a javaslat sürgős végrehajtása érdekében; |
31. |
felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy az EU ETS-ből befolyó jövőbeli aukciós bevételeknek legalább 25 %-át a fejlődő országokban az éghajlat-változáshoz való alkalmazkodással és annak hatásainak enyhítésével kapcsolatos intézkedések finanszírozására különítsenek el; |
32. |
felhívja a Bizottságot, hogy javítsa a kisvállalkozók és mezőgazdasági kistermelők finanszírozáshoz való hozzáférését, hogy ezáltal fokozza az élelmiszer-termelést, és fenntartható megoldást nyújtson az élelmiszerválságra; |
33. |
felhívja az Európai Beruházási Bankot (EBB), hogy vizsgálja meg egy garanciaalap azonnali létrehozásának lehetőségeit a szegényebb fejlődő országokban a helyi élelmiszer-termelők igényeire szorosan reagáló mikrohitel- és kockázatfedezeti rendszerek támogatására; |
34. |
üdvözli egy többadományozós nemi alap létrehozására irányuló javaslatot, amelyet az ENSZ indított útjára, és amelyet az ENSZ nőket célzó fejlesztési alapja (UNIFEM) kezel majd, a fejlődő országokban a nemi egyenlőségi szakpolitikák előmozdítása és finanszírozása céljából; felhívja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy vizsgálják meg és támogassák ezt a nemzetközi kezdeményezést; |
35. |
felhív a pénzügyi szolgáltatások fejlesztésének ösztönzésére irányuló erőfeszítések megkettőzésére, tekintettel arra, hogy a bankszektor képes a fejlesztés helyi finanszírozását előmozdítani, és emellett egy stabil pénzügyi szolgáltatási szektor a legjobb módja a tőkemenekülés elleni küzdelemnek; |
36. |
felhív minden érintettet, hogy teljes mértékben értékelje a természeti erőforrásokból származó bevételek hatalmas potenciálját; e tekintetben elengedhetetlennek tartja a nyersanyag-kitermelő iparágak átláthatóságát; úgy ítéli meg, hogy bár az EITI és a kimberleyi folyamat megfelelő irányba halad, jóval többet kell még tenni a nyersanyag-kitermelő iparágak és bevételeik átlátható irányításának ösztönzése érdekében; |
A nemzetközi rendszerek reformja
37. |
felkéri a Tanácsot és a Bizottságot, hogy a 2008–2009. évi félidős értékelés során foglalja bele az Európai Fejlesztési Alapot az EU költségvetésébe, és hogy fokozza az EU fejlesztéspolitikája és költségvetése egyik fontos elemének demokratikus legitimitását; |
38. |
tudomásul veszi a fejlődő országoknak a Nemzetközi Valutaalapon (IMF) belüli jobb képviselete érdekében 2008 áprilisában tett első lépést; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az IMF-nél továbbra is vagyonalapú súlyozás érvényesül a szavazati jogok elosztásában; felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy nyilvánítsák ki a kétszeres többség elvén (érintettek/államok) alapuló döntéshozatali rendszer iránti érdeküket a nemzetközi pénzügyi stabilitásért felelős intézményen, az IMF-en belül; |
39. |
felkéri a Bizottságot és a tagállamokat, hogy tekintsék a Dohában megrendezendő, a fejlesztésfinanszírozásról szóló nemzetközi nyomonkövetési konferenciát jó alkalomnak arra, hogy bemutassák a millenniumi fejlesztési célok fenntartható megközelítés keretében történő teljesítését célzó fejlesztésre vonatkozó uniós álláspontot; |
40. |
felhívja a tagállamokat, hogy végezzék el a Világbank gyors és ambiciózus reformját, hogy a világbanki programok által legközvetlenebbül érintettek jobb képviselethez jussanak; |
*
* *
41. |
utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, az ENSZ főtitkárának és a Kereskedelmi Világszervezet vezetőinek, az IMF-nek, a Világbank Csoportnak és az ENSZ ECOSOC-nak. |
(1) HL C 131. E, 2003.6.5., 164. o.
(2) HL C 284. E, 2002.11.21., 315. o.
(3) HL C 46., 2006.2.24., 1. o.
(4) Elfogadott szövegek, P6_TA(2008)0237.