EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52006AE1372
Opinion of the European Economic and Social Committee on the Communication from the Commission to the Council, the European Parliament, the European Economic and Social Committee and the Committee of the Regions — A new framework strategy for multilingualism COM(2005) 596 final
Európai Gazdasági és Szociális Bizottság vélemény – Tárgy: A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Új keretstratégia a többnyelvűség ösztönzésére (COM(2005) 596 final)
Európai Gazdasági és Szociális Bizottság vélemény – Tárgy: A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Új keretstratégia a többnyelvűség ösztönzésére (COM(2005) 596 final)
HL C 324., 2006.12.30, p. 68–73
(ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, NL, PL, PT, SK, SL, FI, SV)
30.12.2006 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 324/68 |
Európai Gazdasági és Szociális Bizottság vélemény – Tárgy: „A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Új keretstratégia a többnyelvűség ösztönzésére”
(COM(2005) 596 final)
(2006/C 324/24)
2005. november 22-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Közösséget létrehozó szerződés 262. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a fenti tárgyban.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció véleményét 2006. szeptember 6-án elfogadta. (Előadó: An LE NOUAIL-MARLIÈRE).
Tekintettel az EGSZB mandátumának megújítására, a közgyűlés úgy határozott, hogy a véleménnyel kapcsolatban az októberi plenáris ülésen foglal állást, és az Eljárási Szabályzat 20. cikkének megfelelően főelőadónak nevezte ki AN LE NOUAIL-MARLIèRE-t.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2006. október 26-án tartott, 430. plenáris ülésén 105 szavazattal 1 ellenében, 5 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések:
1.1 |
Az EGSZB javasolja, hogy
|
2. Bevezetés: Az Európai Bizottság közleményének összefoglalása
Az Európai Bizottság közleménye új stratégiai keretet határoz meg a többnyelvűség számára, és megerősíti saját elkötelezettségét a többnyelvűség mellett. Történetében az első e területtel foglalkozó közleményként jellemzi a dokumentumot. A témakörrel foglalkozó európai politika több aspektusát megvizsgálja, és konkrét intézkedéseket javasol.
Arra ösztönzi a tagállamokat, hogy töltsék be szerepüket, és mozdítsák elő a nyelvek oktatását, tanulását és használatát. Az eseményt új, húsz nyelven hozzáférhető intézményi konzultációs portál megnyitásával indítja útjára.
Az Európai Bizottság ebben az első, többnyelvűségről szóló politikai dokumentumban új – a társadalom, a gazdaság és a polgárokkal való kapcsolat terén hozott konkrét intézkedési javaslatokból álló – keretstratégiát mutat be. Három célkitűzése, hogy ösztönözze a nyelvtanulást és támogassa a nyelvi sokféleséget a társadalomban; elősegítse az egészséges többnyelvű gazdaságot és a polgárok számára saját nyelvükön hozzáférhetővé tegye az Európai Unió jogszabályait, eljárásait és az uniós információkat. Az Európai Bizottság emlékeztet arra, hogy 2002-ben a barcelonai Európai Tanács hangsúlyozta legalább két idegen nyelv tanításának szükségességét, és olyan cselekvési tervek elfogadására kéri a tagállamokat, amelyek elősegítik a többnyelvűséget, javítják a nyelvtanárok képzését, valamint mozgósítják az egészen korai életkorban kezdődő nyelvtanuláshoz szükséges eszközöket, illetve erősítik a tantárgyaknak egy idegen nyelv integrálásával történő tanítását. Felhívja a figyelmet arra, hogy az európai vállalkozásoknak ismerniük kell az Európai Unió nyelveit, továbbá a világ többi részén lévő kereskedelmi partnereik nyelvét, és hogy a nyelvekhez kötődő gazdasági ágazatok a legtöbb európai országban gyorsan fejlődnek. Ezért több intézkedést is javasol az Unió gazdasága többnyelvűségének erősítésére. A többnyelvű kommunikációs politikát illetően az Európai Bizottság számos honlapja és kiadványa többnyelvűségét tervezi biztosítani: belső hálózatot kíván létrehozni, melynek az lenne a feladata, hogy felügyelje a szolgálatok nyelvi gyakorlatának koherenciáját. Ezenkívül javasolja független szakértőkből álló, többnyelvűséggel foglalkozó magas szintű munkacsoport létrehozását, mely segítené a tagállamokban tapasztalható előrelépés elemzését; többnyelvűséggel foglalkozó miniszteri konferencia tartását a közeljövőben, hogy a tagállamok beszámolhassanak e tárgyban elért eddig eredményeikről; és végül új közlemény előkészítését az Európai Unió többnyelvűségének e globális megközelítéséről.
3. Általános megjegyzések
3.1 |
Az EGSZB helyesli a kezdeményezést, és megjegyzi, hogy a keretstratégiát „új”-ként és a többnyelvűségről szóló első politikai dokumentumként említi a közlemény. Ezzel kapcsolatban az előző keretstratégiára (1) tett számos utalás nem elegendő a mérleg egyértelmű megvonásához. Az EGSZB úgy véli, hogy hasznos lenne, ha az Európai Bizottság összefoglalná, mit vár hozzáadott érték és összehasonlított hatás tekintetében ettől az új kerettől. Készül-e majd hatástanulmány, ahogyan azt az Európai Bizottság és az EGSZB közötti intézményközi megállapodás (2), valamint a jogalkotási és kormányzási keret egyszerűsítése megkívánja? Az EGSZB előrebocsátja, hogy a közlemény önmagában esetleg nem lesz képes biztosítani a tagállamok számára az egyébként nem kötelező érvényű programok jóváhagyásához szükséges prominenciát. Jóllehet a keretstratégiát a Tanács kérte, a szükséges harmonizációkat el kell végezni a tagállamok és az Európai Unió által esetlegesen biztosítandó források optimalizálása érdekében. Ez a harmonizáció azonban csak a tagállamok és az EU által már megtett intézkedések egyértelmű ismeretében végezhető el. |
3.2 |
Az Európai Bizottság „megerősíti” saját „elkötelezettségét”: az EGSZB ebből arra következtet, hogy már korábban is elkötelezett volt. Az EGSZB megjegyzi, hogy a többnyelvűség terén az Európai Bizottság belső gyakorlata nem ad okot osztatlan megelégedettségre, és ez igaz mind az Európai Bizottság szolgálatainak belső működésére, mind a külvilággal való kapcsolataikra. |
3.3 |
Az EGSZB észrevételezi az ellentmondást és az egyenlő bánásmód hiányát egyrészt az intézmények, másrészt a civil társadalom különböző elemei (autonóm szociális párbeszéd és civil párbeszéd) között. Az összes, az európai joganyag kidolgozásához, az arról való konzultáláshoz és annak megvitatásához szükséges és hasznos feljegyzés, tanulmány és dokumentum aránytalan mértékben angolul készül el és áll rendelkezésre. Ugyanez érvényes egyre több belső vagy az Európai Bizottság által szervezett ülésre. Ily módon ahhoz, hogy valaki szakértő legyen az Európai Bizottságnál vagy, hogy a civil társadalmat képviselhesse Brüsszelben, angolul kell tudnia. Ugyanígy sok statisztikai vagy minőségi tanulmány, melyre a jelen vélemény keretében utalás történik, csak angolul áll rendelkezésre (3). |
3.4 |
Bizonyos dokumentumok nem minden esetben állnak rendelkezésre az intézmények előadóinak vagy a rendszeresen megkérdezett szereplők nyelvén, ami azt mutatja, hogy közel sem tartják tiszteletben az EU-intézmények három munkanyelve körül kialakult konszenzust sem az intézményes, sem pedig az informális kommunikáció során. Ehhez érdemes hozzátenni, hogy így igen könnyű egyes beszélgetőpartnereket távol tartani egyre több vitától. Ennélfogva nem meglepő, hogy a különféle bemutatott statisztikai felmérésekben azt találjuk, hogy a megkérdezettek szívesebben folytatják tanulmányaikat angolul, hiszen egyre több döntően fontos szituációban ténylegesen ezen a nyelven lehet előadni. Ez a gondolatmenet vezetett több generációnyi szülőt és kormányzatot az angol nyelv tanulásának választásához, és így a jelenlegi helyzethez. |
3.5 |
A közlemény melléklete azt is kimutatja, hogy a legtöbbek által beszélt „idegen” nyelv az EU-ban nem az, amely az EU legtöbb lakójának az anyanyelve. Ezt a nyelvet elvileg a megkérdezettek 47 %-a beszéli („elvileg”, hiszen az Eurostat nem határozza meg, mi az a szint, és hány szó ismerete szükséges ahhoz, hogy úgy tekinthessük, hogy valaki „beszél” egy nyelvet), jóllehet az csupán a lakosság 13 %-ának anyanyelve. |
3.6 |
Ez az EGSZB számára akadálynak tűnik a polgárok és képviselőik (a Parlament, az EGSZB és az RB) az őket érintő szabályozások kidolgozásában való közvetlen és közvetett részvételének demokratikus gyakorlása során. Akkor, amikor az intézmények előadóinak, a civil társadalom képviselőinek a demokratikus és legális intézmények keretén belül kikérik a véleményét, azok gyakran csak erőfeszítések vagy méltánytalan találgatás árán ismerhetik meg az Európai Bizottság elképzeléseit. Hogyan hagyhatjuk figyelmen kívül, hogy a polgároknak soha nincs tényleges ex ante hozzáférése az információkhoz? Ez különösen ellentmondásos egy hasonló témájú közlemény esetében. Ahhoz, hogy meg lehessen találni a kiutat ebből a kollektív, intellektuális és kulturális ellentmondásból és gazdasági függőségből, amely a szükséges megfelelő részvétel ellenében hat, bizonyos eszközökre és politikai szándékra van szükség. Az EGSZB ezért elégedetten veszi tudomásul, hogy az Európai Bizottság enyhíteni kívánja ezeket a gondokat egy nagyobb teljesítményű portál létrehozásával, ez a portál azonban a többnyelvűséget, és nem a közlemény egészét érinti. Az Európai Bizottság céljai nem egyértelműek: a közlemény tartalmaz egy „Többnyelvűség – kapcsolat a Bizottság és a polgárok között” című fejezetet. Ez azt jelentené, hogy a vizsgált közlemény a D-terv kiterjesztése? A 20 nyelven történő kommunikáció nem változtat a döntéseket követő intézményi kommunikáció természetén, melyben a polgárok nem vesznek részt, és nem erősíti magától értetődően a polgárok bevonását. |
3.7 |
Számos megfigyelő rámutat, hogy az intézmények portáljai vagy internetes honlapjai látszólag többnyelvű dokumentumoknak adnak helyet, de komolyabb böngészés esetén kiderül, hogy a dokumentumok csak angolul állnak rendelkezésre. |
3.8 |
Az EGSZB kiemeli, hogy minden nyelv legitim, amennyiben a humán kulturális örökség része, és megjegyzi, hogy az angol nyelv lehetséges, hogy megsínyli az intenzív és helytelen alkalmazást, amely technikai síkra tereli, és a nyelv így kulturális szempontból kevésbé érvényesülhet. Ez a megjegyzés az EGSZB-nek a nyelvek státuszára és használatára vonatkozó részletes megjegyzéseihez kapcsolódik. |
3.9 |
Az EGSZB egyensúlyhiányt vél felfedezni a többnyelvűségnek a választott, gazdasági (fogyasztás, tájékoztatás, foglalkozások és ipar, tudásalapú társadalom) szempontokra alapozott megközelítésében, amelyet meg lehetne szüntetni a humán, a társadalmi és a szociológiai, valamint a kulturális és a politikai szempontok felértékelésével. Ha – amint az az Európai Bizottságnak ezt a közleményét útjára bocsátó sajtókonferencián elhangzott – az ember és az állat közötti különbség lényege a nyelv és az emberek közötti csere képessége, akkor a közleménynek azt is szem előtt kellene tartania, hogy az emberek közötti cserék nem korlátozódnak kizárólag áru- vagy kereskedelmi cserére, és nem vonatkoznak kizárólag a területek vagy az ott lévő erőforrások védelmére. Ily módon a közleménynek talán hasznára válna, ha – pozitív ajánlások megfogalmazásához – támaszkodna az UNESCO idevonatkozó munkáira (4). |
3.10 |
Az EGSZB helyesli a lisszaboni stratégia, annak megvalósítása, az európai foglalkoztatási stratégia és az új keretstratégia összekapcsolását, de javasolja, hogy a közlemény dolgozza ki alaposabban az Európai Bizottság szintjén szükséges konkrét rendelkezéseket (törekedjék nagyobb koherenciára a belső szolgálatok és a főigazgatóságok – foglalkoztatás, kultúra stb. – között). Azt ajánlja, hogy az Európai Bizottság világosítsa fel a tagállamokat, és pontosan határozza meg a kialakítandó kapcsolatokat vagy a konkrét, végrehajtandó kiegészítő intézkedéseket. Tegye egyértelművé, hogy a soknyelvűség vagy a többnyelvűség kapcsolódhat az EU politikai vagy kulturális integrációjához, valamint a megértés és a társadalmi beilleszkedés elősegítője. Egy ágazati hatástanulmánynak tartalmaznia kellene a megtartott vagy létrehozott munkahelyek számát és minőségét, és ennek várható hatását a fizetésekre. Az EGSZB támogatja a tagállamokhoz intézett felkérést, hogy „hozzanak létre nemzeti tervet a többnyelvűséget (…) elősegítő intézkedések strukturálására, összehangolására és a fő irány megteremtésére”, de megjegyzi, hogy – ha tartós eredményt kívánunk elérni – a kínálat nagyságát európai szinten kell koordinálni, ahol nem csak bizonyos, korlátozott számú nyelvet tekintenek kompetecianövelőnek. A világ legversenyképesebb tudásalapú európai gazdaságának megteremtésére irányuló stratégia keretében helyénvalónak tűnik az Európai Unió forrásnyelvei számának globális átgondolása annak érdekében, hogy az haladja meg a belső piacon rendelkezésre álló és használt nyelvek számát, ha az Unió nem kíván nyelvi korlátainak fogságába esni. A bevándorlók azon jogával, hogy megtanulják a fogadó ország nyelvét, együtt kellene, hogy járjon eredeti nyelvük és eredeti kultúrájuk megőrzésének joga is (5). Az Európai Uniónak további emberi erőforrásnak kellene tekintenie ezeket a nyelveket a „globális versenyképesség” elérése felé vezető úton. Néhány vállalkozás már gondolt erre, de még mindig emlékeztetni kell arra, hogy ezekbe az elképzelésekbe be kell vonni a munkavállalókat, szakszervezeti képviselőiket, valamint a célfogyasztók szervezeteit. A helyi önkormányzatokra is támaszkodni kellene, amelyek olyan konkrét intézkedéseket vezettek be, mint például, hogy az újabb bevándorlókat az általuk leginkább beszélt nyelveken fogadják a „beilleszkedés” érdekében. |
3.11 |
A munkavállalóknak munkavégzés közben vagy a konzultációs szerveknél, például az európai üzemi tanácsoknál felmerülő igényei és motivációi a gazdaság egy másik olyan területe, amelyet a közleménynek jobban ki kellene dolgoznia. Az EGSZB sajnálatosnak tartja, hogy a közlemény olyan összehangolt programokat szándékozik javasolni, amelyek nem veszik figyelembe az ilyen speciális igényeket. Egy hasonló dimenziójú közleménynek olyan témákat kell javasolnia, melyek – a szociális párbeszéd és az alapvető jogok (6) tiszteletben tartása mellett – perspektívákat és eszközöket biztosítanak a vállalatoknak és a munkavállalóknak ahhoz, hogy a világ legversenyképesebb tudásalapú gazdaságának elsődleges mozgatói legyenek. |
3.12 |
Az EGSZB elismeri az európai többnyelvűség jellegét (7). Megemlíti azonban, hogy Európa nem az egyetlen földrész, ország vagy politikai egység, ahol sok különféle nyelvet beszélnek. |
4. Részletes megjegyzések
4.1 |
A vitáknak, illetve az Európa Tanács kisebbségi és regionális nyelvek európai chartájának (8) nem szabad kikerülnie a következő problémákat:
|
4.2 |
Végül kívánatosnak tartaná, ha az Európai Bizottság rendszerezné a rendelkezésre álló vagy megszerezhető információt a tagállamok korábbi nyelvi politikájának nyomon követéséhez, hogy értékelni tudja a tagállamoktól elvárt intézkedéseket. |
4.3 |
Az EGSZB elismeri az Európai Bizottság erőfeszítéseit, és helyesli az újító szándékú lépéseket, támogatja a nyelvi sokszínűséget mint a kulturális, társadalmi és politikai sokféleség és pluralizmus eszközét, és tudatában van a kontra-produktivitás kockázatának, amely akkor következik be, ha bizonyos korlátozott számú nyelv további használata intézményessé válik. Az EGSZB a témában bejelentett következő közleménytől a civil társadalommal történő szélesebb körű konzultációt vár. |
4.4 |
Az EGSZB helyesli az Európai Bizottság arra irányuló kezdeményezését, hogy fokozza a 7. kutatási keretprogram keretében történő egyetemi kutatási munkák támogatását, és azt ajánlja, hogy ne csak az egyetemi munkákra támaszkodjanak, hanem az e területen aktív egyesületi hálózatok tevékenységére is (19). E vélemény mellékletében az EGSZB utal a civil társadalmi szervezetek által 2005 novemberében szervezett európai többnyelvűségi konferencia munkájára (20), melybe a Kulturális Intézetek Fórumát (21) is bevonták. A konferencián chartát dolgoztak ki a többnyelvűségről, amelyet az ASEDIFRES egyesület honlapja vitára bocsát, és eljuttatja az európai parlamenti képviselőknek és intézményeknek. Az EGSZB – mint híd a civil társadalom és az intézmények között – támogatja és bátorítja a hasonló kezdeményezéseket mint bevált gyakorlatot. |
Kelt Brüsszelben, 2006. október 26-án
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság
elnöke
Dimitris DIMITRIADIS
(1) A 2005. február 2-i COM(2002) 72/COM (2003) 449/COM(2005) 24, illetve 2005/29/EK/COM(2005) 356/COM(2005) 229 és 465.
(2) Az Európai Bizottság és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság közötti együttműködési jegyzőkönyv (2005. november).
(3) Lásd a COM(2005) 596. sz. közlemény következő lábjegyzeteit: [2], [12], [17], [19], [24], [25], [26], [30], [31], [32], [37] stb.
(4) Az UNESCO 2001. november 2-i egyetemes nyilatkozata a kulturális sokszínűségről, 2005. december 10-i egyezmény a kulturális kifejezésmód sokszínűségének előmozdításáról és védelméről, mely emlékeztet a szükséges nyelvi sokszínűségre és a kifejezésmódokra, melyekre szükség van a kulturális sokszínűség és pluralizmus érdekében, és melyek egymástól elválaszthatatlan és egymástól függő, elidegeníthetetlen egyetemes jogok. Meg kell említeni az 1996. június 6–8-án Barcelonában tartott Nyelvi Jogok Világkonferenciája alkalmával kiadott Nyelvi jogok univerzális nyilatkozatát is, melyet 66 nemzeti és nemzetközi nem kormányzati szervezet és jogászhálózat írt alá.
(5) Az RB CdR 33/2006. sz., a 2006. június 14-i, 65. plenáris ülésen elfogadott véleménye, előadó: Seamus MURRAY, 1.10. pont.
(6) Az Európai Unió Alapjogi chartájának 21. cikke tiltja a nyelv alapján történő megkülönböztetést, a 22. cikk pedig kimondja, hogy az Európai Unió tartsa tiszteletben a kulturális, vallási és nyelvi sokszínűséget. Idézhetnénk olyan foglalkoztatási helyzetekből eredő jogvitákat, amelyekben a nemzeti jog által garantált ilyen jogokat nem tartották tiszteletben. (General Electric Medical Systems GEMS, a Versailles-i bíróság ítélete, 2006. március 2., Franciaország.
(7) A közlemény IV.2. pontja.
(8) Kisebbségi és regionális nyelvek európai chartája, 1992. november 5., melyet az Európa Tanács 21 tagja, köztük 13 EU-tagállam ratifikált.
(9) COM(2004) 469.
(10) „kevéssé elterjedt”.
(11) Modernizációs folyamatok a felnőtt nyelvoktatásban, BARNA Judith doktori értekezése, Université Charles de Gaulle – Lille 3, Franciaország.
(12) A CESR d'Aquitaine (Franciaország) véleménye, melyet Közgyűlése 2005. december 14-én fogadott el, Aquitania nyelvei és kultúrái, előadó: Sérgi JAVALOYES.
(13) A Tanács következtetései az Európai Nyelvi Kompetenciamutatóról (HL 2006/C171/01).
(14) A fentebb említett RB-vélemény: CdR 33/2006.
(15) Egy anyanyelv és két élő idegen nyelv, barcelonai Európai Tanács, 2002. március 15–16., az elnökség következtetései, I. rész, 43.1.
(16) Az idegen nyelvek tanítása mint állami politika, François GRIN, 2005.
(17) Grin, 2005, a fent említett mű, 59. és 84. jegyzet. „Mindenki elfelejtette, hogy a nemzetek társadalmának korában számos állam támogatta az eszperantó mint nemzetközi nyelv elfogadását, és hogy az UNESCO közgyűlése 1954-ben és 1985-ben az eszperantót támogató határozatokat fogadott el. Az ügyet akkor (1922. szeptember) Franciaország állította le, amely megtiltotta a tanítását és a terjesztését, mivel az internacionalizmus veszélyes ösztönzőjének és a francia nyelv szerepét veszélyeztetőnek ítélte meg.” Idézhetjük Umberto ECO-t is, aki 1992-ben a Collège de France európai tanszékének oktatójaként Párizsban, nyitóelőadásának a következő címet adta: „Egy tökéletes nyelv keresése az európai kultúrtörténetben”.
Itt az EGSZB felveti, hogy a régi, ún. holt nyelvek tanítása lassanként megszűnt. Holott, azon túl, hogy arra keresnénk a választ, mely lingua franca (közös nyelv) lenne adott esetben a legalkalmasabb a kortárs európai világban, ezek a nyelvek magukban hordozzák az európaiak közötti kölcsönös megértés csíráját, mivel számos európai nyelv forrását jelentik (indoeurópai és finn-ugor), és ismeretük lehetővé teszi más nyelvek gyors megtanulását.
(18) A többnyelvűség (plurilingvizmus) és a soknyelvűség (multilingvizmus) több meghatározása is ismert. Egyesek szerint a többnyelvűség az az egyéni képesség, amellyel valaki képes több nyelvet beszélni, a soknyelvűség pedig olyan társadalmi környezet egy adott földrajzi területen, ahol több nyelvet is használnak (Európai konferencia a többnyelvűségről, 2005). Mások szerint a definíció pont fordítva igaz (GRIN, 2005). Az Európai Bizottság számára a multilingvizmus (a magyar fordításban többnyelvűség) mind az egyéni képesség, mind a kollektív környezet aspektusát fedi.
(19) Mint például: Lingua Mon, Casa de les llengues, a „Veszélyeztetett nyelvek háza” projekt, linguamon@linguamon.cat; a globális és regionális társadalmi fórumok mellett ingyenesen tevékenykedő fordítók és tolmácsok Bábel egyesületi hálózata; vagy az ASEDIFRES www.europa-avenir.com, a 2005. novemberi európai többnyelvűségi ülés társszervező egyesülete.
(20) Résztvevők és eredmények, valamint a munkák összefoglaló beszámolói az előző lábjegyzetben említett honlapon.
(21) A fórum tagjai: Alliance Française, Svéd Kulturális Intézet, Olasz Nyelvi és Kulturális Intézet, a Londoni Egyetem Intézete Párizsban, Camoes Intézet, Cervantes Intézet, Finn Intézet, Goethe Intézet, Magyar Intézet, Holland Intézet
http://www.forumdeslangues.net.