EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0299
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE EUROPEAN COUNCIL, THE COUNCIL, THE EUROPEAN CENTRAL BANK, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE, THE COMMITTEE OF THE REGIONS AND THE EUROPEAN INVESTMENT BANK ACTION FOR STABILITY, GROWTH AND JOBS
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI TANÁCSNAK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANKNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK, A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK ÉS AZ EURÓPAI BERUHÁZÁSI BANKNAK INTÉZKEDÉSEK A STABILITÁS, A NÖVEKEDÉS ÉS A MUNKAHELYTEREMTÉS ÉRDEKÉBEN
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI TANÁCSNAK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANKNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK, A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK ÉS AZ EURÓPAI BERUHÁZÁSI BANKNAK INTÉZKEDÉSEK A STABILITÁS, A NÖVEKEDÉS ÉS A MUNKAHELYTEREMTÉS ÉRDEKÉBEN
/* COM/2012/0299 final - 2012/ () */
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI TANÁCSNAK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANKNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK, A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK ÉS AZ EURÓPAI BERUHÁZÁSI BANKNAK INTÉZKEDÉSEK A STABILITÁS, A NÖVEKEDÉS ÉS A MUNKAHELYTEREMTÉS ÉRDEKÉBEN /* COM/2012/0299 final - 2012/ () */
1.
BEVEZETÉS
A válság, mely Európa
számos részét érintette, megrengette az európai politikai és gazdasági rendszer
azon képességébe vetett bizalmat, hogy megvalósítsa az Európai Unióról szóló
szerződésbe foglalt „kiegyensúlyozott gazdasági növekedésen alapuló
fenntartható fejlődés” célkitűzését. Sok polgárt dühít és elképeszt az a sebesség, ahogy egy 10 éves
növekedési időszak helyébe egy hatalmas pénzügyi válság, a munkahelyek
számának drasztikus csökkenése és az elkövetkező évekre várható magas
adósságszint lépett. Azok az
adósságok, hiányok és egyensúlyzavarok, melyekkel az Uniónak most szembe kell
néznie, nem egyik napról a másikra alakultak ki, hanem számos év alatt, és
társadalmi következményeik messzire hatnak. A mostani időszak próba elé állítja a nemzeti kormányokat és az
EU-t. A jelenlegi nehézségeink egy
része a pénzügyi válság során importálódott az EU-ba. Másik részük helyben született. Most az számít, hogy milyen minőségű és mennyire hatékony
választ tudunk adni. A gazdasági és pénzügyi
válság rámutatott az EU különböző részei, illetve az EU és a világ többi
részének összefonódottságára. Fényt derített a globális, az uniós és a nemzeti
politikaalkotás fontos hézagjaira, hiányosságaira és egyensúlyhiányára is. A
válság kezdete óta az EU és a tagállamok az uniós
gazdasági modell javításán dolgoztak. Amint az a Bizottság
2011 októberi stabilitási és növekedési menetrendjében[1]
szerepel, ez az alábbiakat jelentette: ·
A stabilitási és növekedést fokozó politikák
előtérbe helyezése annak érdekében, hogy az EU visszatérhessen a
fenntartható növekedéshez és a foglalkoztatás magas szintjéhez. ·
Szilárdabb és integráltabb gazdasági kormányzás
kiépítése annak érdekében, hogy az egyensúlyhiányt hamarabb lehessen észlelni
és korrigálni, továbbá a nemzeti politikák erősebb uniós szintű
felügyelet alá helyezése, tekintettel a tényleges helyzetre, miszerint
valamennyi tagállam jövőbeli ereje és jóléte az összes többiéhez kapcsolódik. ·
A bankrendszer megerősítése annak ösztönzése
által, hogy a bankok teljes mértékben feltárják eladósodottságukat, kezeljék a
rossz adósságokat, és oly módon alakítsák át üzleti modelljeiket, hogy a
jövőben úgy tudjanak kölcsönöket nyújtani a vállalkozásoknak és a
háztartásoknak, hogy ne az adófizetőknek kelljen megmenteniük őket. ·
Határozott válaszadás Görögország problémáira két
hatalmas pénzügyi támogató csomaggal, és egy növekedésorientált gazdaságélénkítő
program intenzív támogatásával. ·
Az eladósodott tagállamok új módszerrel
történő támogatásával az euróövezet pénzügyi védeszközeinek megerősítése,
mellyel párhuzamosan a tagállamok helyrehozzák államháztartásaikat,
kiegyensúlyozva a bevételeket és a kiadásokat úgy, hogy a jövőben képesek
legyenek fizetni a szociális szolgáltatásokért, az egészségügyért, a
nyugdíjakért, az oktatásért és közösségi infrastruktúráért. Az útiterv követése révén szolid,
de egyenlőtlen haladást értünk el. A gazdasági aktivitás csökkenését követően egyértelműen
látszik, hogy gazdaságunk egyensúlya javul, ezt mutatja a folyó fizetési
mérlegek 2007–2008 óta kialakult óriási hiányainak csökkenése, a „többlettel
rendelkező” országokban a fizetések felfelé, míg a „hiánnyal
küzdő”országokban lefelé történő korrekciója, valamint több országban
az ingatlanárak a tényleges gazdasági adottságoknak megfelelő szintre
módosulása. A stabilizáció és a
reform fájdalmas folyamataiból az új uniós gazdaságirányítási rendszer
támogatásával egy új és erősebb uniós gazdaság fog születni. Tartós, fenntartható
növekedés és magasabb életszínvonal csak rendezett közpénzügyeken, mélyreható
szerkezeti reformokon és célzott befektetéseken alapulhat.
Ám az ezekből fakadó kihívásokkal csak úgy lehet
szembenézni, ha megfelelő mértékű növekedés támasztja alá a
folyamatot. A stabilitás és a
növekedés között nincs ellentmondás, ugyanannak
az érmének a két oldaláról van szó. A
tagállamoknak a gazdaságba vetett bizalom jelenlegi hiányával merész reformokat
kell szembeállítaniuk, melyek megfordítják versenyképességünk hanyatlásának
folyamatát. Most kell cselekednünk,
hogy csökkentsük az EU-n és az euróövezeten belüli versenyképességi
hiányosságokat. Noha az EU egésze
megőrizte részesedését a világkereskedelemben, foglalkoznunk kell
nemzetközi versenyképességünk hanyatlásával és a piaci részesedés
csökkenésével, amelyeket egyértelműen mutat több tagállam teljesítménye. Rövid távon az embereknek
reményre és jobb jövőképre van szükségük. Enélkül a kilátás nélkül a szükséges reformok során növekvő
politikai és társadalmi nehézségekkel kell majd szembenéznünk, melyek késleltetni
fogják a talpraállást. Konszenzust és
bizalmat kell kialakítanunk a változás szükségességével és a szükséges
változtatásokkal kapcsolatban. A
szociális partnereknek fontos szerepe lesz ebben a párbeszédben. Az EU-nak ezért kell megerősítenie
átfogó stratégiája növekedési részét. Kombinálni kell az uniós szintű felépéssel mindazt, amit a
tagállamok nemzeti szinten végre tudnak hajtani, és ezeket az
erőfeszítéseket rögzíteni kell az Európa 2020 stratégiában és az új
irányítási rendszereinkben. A
növekedési kezdeményezés bizonyos kulcselemei már a helyükön vannak, azonban
teljes mértékben végre kell hajtani őket. Mások esetében vízióra, bátorságra és vezetésre lesz szükség ahhoz,
hogy ki lehessen aknázni a bennük rejlő potenciált, az EU előtt
tornyosuló jelenlegi kihívások miatt azonban merész és hatásos lépésekre van
szükség. A Bizottság ebben a
közleményben több olyan elemet javasol, melyek részét képezhetik egy növekedési
kezdeményezésnek, mely két kölcsönösen egymást erősítő pillérre épül: ·
Egy uniós szintű pillér, mely az uniós
szintű együttműködésből fakadó erőből és szinergiákból
merít. ·
Egy tagállami szintű pillér, amely kiaknázza
az európai szemeszter részeként meghatározott szerkezeti reformokban rejlő
növekedési potenciált. Az Európai Tanács május
23-i informális ülését követően és a júniusi európai tanácsi ülés
előkészítéseként a Bizottság folytatja a munkát minden olyan
elképzelhető elemmel kapcsolatban, melyek segíthetik a nagyobb növekedés
és versenyképesség elérését.
2.
AZ EU SZEREPE AZ ÚJ NÖVEKEDÉSI KEZDEMÉNYEZÉSSEL KAPCSOLATBAN
Uniós szinten egyetértés
született az Európa 2020 stratégiával[2] kapcsolatban, melynek
célja egy intelligens, fenntartható és inkluzív Európa. Ez a platform egy új
növekedési kezdeményezéshez. Az Európa 2020 foglalkoztatással, energiával,
oktatással és képzéssel, kutatással és a szegénység visszaszorításával
kapcsolatos céljaiban valamennyi tagállam egyetértett. . E célok mutatják,
hogy milyen irányban kell reformokat végrehajtani Európában. Végrehajtásuk
növelni fogja a versenyképességet és segíteni fogja a konvergenciát, valamint gyorsabb
növekedési pályára állítja az EU-t. Amennyiben aktívabb lenne a GDP
3 %-ának a K&F-re történő fordítására irányuló célkitűzés
melletti elkötelezettség, akkor azzal 2020-ig 3,7 millió munkahelyet teremthetnénk
és 800 milliárd euróval növekedhetne az uniós GDP. Az éghajlat-változási és
energiaügyi célok elérése 2020-ig 5 millió munkahelyet teremtene, növelné
Európa energiabiztonságát és segítene elérni az éghajlatváltozással kapcsolatos
célkitűzéseinket. Legalább 20 millió ember szegénységből való
felemelése nemcsak az ő életüket tenné jobbá, hanem a társadalom egésze
számára is gazdasági előnyökkel járna. Ezek a számok azt mutatják, hogy
van lehetőség új munkahelyeket és üzleti lehetőségeket teremteni az Unióban,
jelentősen csökkenteni a munkanélküliséget és jobb, zöldebb jövőt
nyújtani polgárainknak.
2.1.
A Gazdasági és Monetáris Unió növekedési
potenciáljának kiaknázása
Az elmúlt években sok
előrelépés történt annak érdekében, hogy a Gazdasági és Monetáris Unió
támogatásához szükséges erős gazdasági felügyeleti mechanizmusok a
helyükre kerüljenek. Az, hogy az EU és tagállamai hogyan fogják működtetni
ezt az új rendszert, meg fogja határozni a politika eredményességét és a piaci
bizalmat. Hosszú távon szükség van az integráció elmélyítéséhez a Gazdasági és
Monetáris Uniónk teljessé tétele érdekében. Egy erős EU-nak stabil
fizetőeszközre van szüksége. Ez minden tagállam számára előnyös lesz,
függetlenül attól, hogy tagjai-e az euróövezetnek. Az euró hitelessége a
nemzetközi piacokon befolyásolja, hogy Európa képes-e ésszerű kamatokkal
kölcsönöket felvenni és egy erős gazdaságra alapozva visszafizetni
őket. ·
A megerősített Stabilitási és Növekedési
Paktum biztosítja az EU-nak azokat a szabályokon alapuló, erős
politikai eszközöket, melyekre szüksége van a rendezett államháztartás biztosításához.
A legtöbb tagállam számára most a túlzott hiány korrigálása a cél. A nemrég
javasolt „két csomag”-tól eltekintve nincs szükség a közelmúltban egyeztetett
szabályok megváltoztatására. A meglévő szabályok az államháztartások
hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása mellett lehetővé teszik a
tagállamoknak a fiskális lehetőségek és a makrogazdasági feltételek
alapján történő megítélését és a köztük való különbségtételt. A
szabályok végrehajtásának központi eleme a tagállamok költségvetési intézkedéseinek
különösen strukturális szempontú értékelése. A Bizottság nyomon fogja
követni a szigorú költségvetési megszorításoknak a növekedésre, a közkiadások
emelkedésére és az állami beruházásokra gyakorolt hatását. Szükség esetén
iránymutatást fog nyújtani az uniós és a nemzeti fiskális kereteken belüli
lehetséges intézkedésekről. Az elkövetkező hónapokban jelentést fog
kiadni a közkiadások minőségéről, melyben ki fog térni ezekre a
kérdésekre. ·
Fontos előrelépés történt pénzügyi
védeszközeink megerősítése terén. Az európai stabilitási mechanizmus a
tervek szerint 2012. július 1-én – egy évvel az eredetileg tervezett
időpont előtt – lép hatályba; ez lesz az euróövezetben a
pénzügyiválság-kezelő állandó mechanizmus. Az európai stabilitási
mechanizmus, az európai pénzügyi stabilitási mechanizmus és egyéb
válságfinanszírozási eszközök együttesen összesen 800 milliárd EUR összesített hitelnyújtási
kapacitást jelentenek. Azokkal az IMF-forrásokkal együtt, melyekről nemrég
született egyetértés, az európai pénzügyi védeszközök jelentősen hozzájárulnak
a globális pénzügyi védőhálóhoz. Ám az is életbevágóan fontos, hogy hogyan
használjuk pénzügyi védeszközeinket. Azok esetében, akik ratifikálják a
gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról
szóló szerződést, az európai stabilitási mechanizmus széles eszközpalettát
biztosít, amely lehetővé fogja tenni az EU számára, hogy hatékonyan
reagáljon a válsághelyzetekre. E tekintetben a rugalmasság és a reagálás
gyorsasága lesz meghatározóan fontos. ·
Erősebb uniós bankszektor: sikerült elhárítani a pénzügyi összeomlást és a pénzügyi szektor
felügyeletét is teljesen átalakították. A több országban tevékenykedő bankokat
most már egy felügyeleti kollégium ellenőrzi, és három új uniós
felügyeleti hatóság is létrejött. Létrejött továbbá az Európai
Rendszerkockázati Testület, melynek feladata az uniós szintű
makroprudenciális felügyelet. A jelenleg az Európai Bankhatóság által
koordinált stratégia részeként továbbra is szükség van egyes bankok
feltőkésítésének befejezésére. Noha egyes bankok már megkezdték a válság
alatt felvett, közpénzből származó hitelek visszafizetését, az
adófizetők költségei hatalmasak voltak. Annak biztosítása érdekében, hogy
a jövőben a magánszektor egy esetleges mentőakcióban megfelelően
részt tudjon venni, a Bizottság júniusban javaslatot fog beterjeszteni a bankok
és befektetési vállalkozások helyreállításáról és szanálásáról szóló közös
keretet illetően. Ez megfelelő eszközkészletet fog biztosítani, mely
szükség esetén lehetővé teszi a rendszer szempontjából fontos intézmények
irányított szanálását. ·
A Gazdasági és Monetáris Unió elmélyítése: A közvetlen láthatáron túl hosszú távú perspektívára van szükség az EU
gazdasági és monetáris uniójának jövőjével kapcsolatban. A Bizottság
támogatni fog egy ambiciózus és strukturált választ. A EU növekedési kilátásait
mélyen érinti az euróövezettel kapcsolatos bizalom jelenlegi hiánya. Amíg egyes
kulcsfontosságú bizonytalansági elemek, például a görög helyzet, nem oldódnak
meg, a befektetésekhez és munkahelyteremtéshez szükséges bizalom továbbra se
fog kialakulni. Fel kell vázolni a mostanáig elért eredményekre építve a teljes
gazdasági és monetáris unióhoz vezető út fő lépéseit.. Meg kell
mutatnunk, hogy szilárd az elhatározásunk az előrelépéssel kapcsolatban,
és hogy a tagállamok euró melletti politikai elkötelezettsége része lesz az
euróövezetbe vetett bizalom helyreállításának és a jelenlegi nehézségek leküzdésére
vonatkozó képességünknek. Ehhez széles körű, a jogi kérdéseket figyelembe
vevő folyamatra lesz szükség. Ennek részét kell, hogy képezze egy
politikai folyamat a további integrációs lépések demokratikus legitimitásának
és elszámoltathatóságának biztosításához. A fő építőelemek közé
tartozhat többek között egy bankunió felé történő elmozdulás, melynek
részét képezné egy integrált pénzügyi felügyelet és egy egységes betétgarancia-rendszer.
A Bizottság 2011. novemberi zöld könyvében[3] már közzétette
elképzeléseit azzal kapcsolatban, hogy az eurózóna hogyan bocsáthatna ki közös
kötvényeket. Ki kell dolgozni ezen fejlesztések ütemezését és sorrendjét,
ideértve az ütemtervet és a menetrendet, ám a lépések túl korai
megerősítése aláásná az euró visszafordíthatatlanságát és stabilitását.
2.2.
A belső piacban rejlő lehetőségek
kiaknázása
Az áruk belső piaca túlnyomórészt
működik, ám ugyanez nem mondható el a szolgáltatások belső piacáról
vagy az online belső piacról. A belső piac jobb kiaknázása a
növekedésösztönzés egyik legeredményesebb módszere az EU egészében. Az
innovatív vállalatok számára azonnali löketet jelentene, ha végre határozat
születne az uniós szabadalom elfogadásáról. Ennyi év után itt az
idő végre döntést hozni. A Bizottság júniusban
intézkedéseket fog előterjeszteni a szolgáltatási irányelv jobb
végrehajtása érdekében. Sok tagállam döntött úgy, hogy fenntart bizonyos
akadályokat és korlátozásokat, melyek nem teszik lehetővé számukra és a
többi tagállam számára, hogy az irányelv által kínált előnyök teljességét
élvezzék a versenyképesség és növekedés tekintetében. A Bizottság elemzése azt
mutatja, hogy az összes korlátozás eltörlése az irányelv részleges végrehajtása
eredményeként bekövetkezett, 0,8 %-ra becsült növekedésen túl akár
1,8 %-os GDP-növekedést hozna. Azt is mutatja továbbá, hogy az akadályok csökkentése
vagy leépítése valamennyi tagállamban pozitív hatással van a kereskedelmi
forgalomra és a külföldi közvetlen befektetésre, valamint a termelékenység
szintjére. Ez hozzájárulna a „többlettel rendelkező” és a „hiánnyal
küzdő” országok közötti egyensúly újbóli megteremtéséhez. Még az év folyamán a
Bizottság elő fogja terjeszteni a II. egységes piaci intézkedéscsomagot,
melynek tervezett célja az egységes piac teljeskörű kiépítése olyan kulcsfontosságú
területeken, mint a digitális és hálózatos iparágak, melyek terén az EU
jelenleg gyengébb teljesítményt nyújt. Az Uniónak a 21. századi kihívásoknak
való megfeleléshez szükséges fizikai és virtuális infrastruktúrával való
ellátása hozzájárulhat a növekedéshez és munkahelyek teremtéséhez. Az új
technológiák és hálózatok csökkenthetik égboltjaink és közútjaink zsúfoltságát,
segíthetnek megújuló energiát használó és elektromos autók töltésére alkalmas
okos elektromos hálózatok kiépítésében, valamint számítási felhő révén
minden vállalkozás számára olcsóbban elérhetővé tehetik a
termelékenység-növelő technológiákat. Az EU-nak jövőbeli ipari
versenyképessége megőrzése érdekében, új áruk és szolgáltatások
kifejlesztése és az ipar modernizálását célozva az ipari folyamatok
átszervezése útján be kell ruháznia olyan kulcsfontosságú alaptechnológiákba,
mint a biotechnológia vagy a nano- és mikrotechnológiák. A Bizottság következetesen
hangsúlyozta a belső piacon fennálló, több országot érintő
adókorlátok kezelésének fontosságát. Az uniós szintű előrelépés
támogathatja és megkönnyítheti az egyes tagállamok saját növekedési stratégiai
céljaik érdekében hozott intézkedéseit, és szilárd átfogó keretet nyújthat az
adóbehajtás és a csalás elleni harc megerősítéséhez, valamint a
tisztességes és megbízható versenyfeltételek biztosításához. Ebben az
összefüggésben a Tanács intézkedésére van szükség a Bizottságnak a
megtakarításokra, illetve a harmadik országokkal való együttműködésre
történő felhatalmazásra vonatkozó javaslatait gátló akadályok
megszüntetéséhez. A folyó év során a Bizottság közleményt fog kibocsátani, mely
tartalmazni fogja az adóparadicsomok és az agresszív adótervezés kezelésével
kapcsolatos lehetőségeket. A Bizottság meglátása szerint a visszaélésszerű
adótervezést párhuzamosan kell kezelni a csalás elleni fellépéssel. Ehhez
részletes technikai munkára és egyértelmű politikai elköteleződésre
van szükség, ám az előnyök nem csak a megnövekedett bevételek tekintetében
lehetnek jelentősek, hanem a tisztesség és a jobb versenyfeltételek terén
is. Az uniós és a tagállami
szintű intézkedések közötti pozitív kapcsolatra jó példa az energiaadózás.
Itt a Bizottságnak az energia megadóztatásának átalakítására vonatkozó
javaslata támogatná a karbonszegény és energiahatékony gazdaságra való
átállást, ugyanakkor csökkentené az azonos célra szánt hasonló termékek
eltérő megadóztatásából fakadó torzulásokat. Az adósemlegesség
megerősítése és a környezetbarátabb (zöld) energiaforrások előnyben
részesítése elősegítené a szén-dioxid-kibocsátás-csökkentésre, az
energiahatékonyságra és a megújuló energiára irányuló uniós célok elérését.
2.3.
A humántőkében rejlő lehetőségek
kiaknázása
A
Bizottság közelmúltbeli foglalkoztatási csomagjában konkrét intézkedéseket
javasolt, melyek EU-szerte sok munkahely teremtésével járó gazdasági
fellendülésre irányultak. A Bizottság, a tagállamok és a szociális partnerek,
valamint a köz- és magánszféra érdekeltjei közötti együttműködésre lesz
szükség azon konkrét intézkedések megvalósításához, melyek célja, hogy
kiaknázza a munkahelyteremtés lehetőségeit olyan kulcsfontosságú ágazatokban,
mint az ICT (információs- és kommunikációs technológiák), az egészségügy és a
zöld gazdaság. A nemzeti munkahely-teremtési terveknek a Bizottság javaslata
szerinti teljesítményértékelés és eredménytáblák segítségével történő
fokozott nyomon követése erősíti majd a munkahelyteremtő reformok
lendületét, melyre az egyes országokra vonatkozó ajánlások és a strukturális
alapok, különösen az Európai Szociális Alap felhasználása közötti szorosabb
kapcsolat is várhatóan kedvezően fog hatni, amint azt a Bizottság a
következő programozási időszakra (2014–2020) szóló javaslata
tartalmazza. A nem
megfelelő képzettségek problémájának orvoslása érdekében több beruházásra van
szükség bizonyos képzéseket illetően, hiszen több mint 3 millió üres
álláshely van az EU-ban. Az olyan uniós szintű programok, mint az Erasmus
vagy a Leonardo fontos segítséget nyújtanak ahhoz, hogy az emberek más
tagállamokban tanuljanak, képzésben részesüljenek vagy munkahelyi tapasztalatot
szerezzenek. Az olyan új uniós szintű eszközök, mint a „készségkörkép”
vagy a „készségútlevél”,
elősegítik a valamely tagállamban szerzett készségeknek a többi
tagállamban való elismerését. A Bizottság dolgozik a munkavállalói mobilitás
javításán és a rendelkezésre álló munkaerő, képzettségek és üres
álláshelyek összekapcsolásán. Asokkal több eredmény születhetne, ha megszűnnének
a munkavállalók szabad mozgását – különösen a nyugdíjjogosultságok
hordozhatóságát és a szociális védelmi rendszerekre vonatkozó előírások
koordinálását – gátló jogi és gyakorlati akadályok, valamint javulna az
álláshelyek közvetítése az EURES igazi európai elhelyezkedési és toborzási
eszközzé történő átalakítása révén.
2.4.
A növekedés külső forrásainak kiaknázása
Noha az EU külső
kereskedelme összességében kiegyensúlyozott, a Bizottság országonkénti elemzése
azt mutatja, hogy egyes tagállamoknak huzamosabb ideje aggasztóan csökken a
részesedése az exportpiacokon. Az elemzés ugyanakkor arra is rámutat, hogy a
legjobban teljesítő tagállamok exportnövekedésüket gazdaságuk ösztönzésére
használták. Továbbá az EU-ba irányuló import kétharmada magasabb értéken
újraexportálódik, ami azt mutatja, hogy az EU csak nyerhet a kulcsfontosságú
partnereivel fenntartott kereskedelmi és befektetési kapcsolatainak
fokozásával. A jövőbeli globális növekedés jelentős része magas
növekedési potenciállal rendelkező, feltörekvő országokból fog
származni. Az EU-nak azáltal kell kihasználnia ezt a növekedést, hogy kulcsfontosságú
partnerekkel bilaterális és regionális kereskedelmi és befektetési
megállapodásokat köt. A Koreával kötött és a közelmúltban hatályba lépett
szabadkereskedelmi megállapodásnak máris megmutatkoznak jótékony hatásai:
2011-ben 20 %-kal nőtt az uniós export. Az EU aktívan tárgyal több
szabadkereskedelmi megállapodásról, más megállapodások folyamatban vannak. Fel
kell gyorsítani ezek tárgyalási és ratifikálási ütemét ahhoz, hogy ki lehessen
használni lehetséges előnyeiket.
2.5.
Az Európa szempontjából szükséges növekedés uniós
finanszírozásában rejlő lehetőségek kiaknázása
Még szigorú pénzügyi
konszolidáció idején is szükség van célzott közkiadásokra és befektetésekre. A
Bizottság támogatta a növekedésbarát konszolidációt és arra ösztönözte a
tagállamokat, hogy őrizzék meg a kutatásra, oktatásra, a természeti
erőforrások fenntartható felhasználására, az energiára és szociális szolgáltatásokra
fordított kiadások szintjét. Noha az EU költségvetése kicsi, mindössze az uniós
GDP 1 %-a, hatalmas hozzáadott értéket kínál és Európa-szerte a növekedés
katalizátora lehet. ·
A 2014–2020-as többéves pénzügyi keret: a Bizottság javaslatokat nyújtott be az EU növekedési és befektetési
költségvetésére a következő pénzügyi időszak idejére. A Bizottság
javaslatai összekötik a strukturális reformokra vonatkozó országspecifikus
ajánlásokat az uniós költségvetési támogatással, melynek célja a tagállamok
segítése a szükséges változtatások és beruházások tekintetében. A javaslatok
között szerepelnek a kutatás és innováció finanszírozására, Európa
összekötésére a közlekedés, energia és a széles sávú összeköttetések terén,
valamint a mezőgazdasági politika modernizálására és a hangsúlyosabb
vidékfejlesztésre vonatkozó innovatív elképzelések. A Bizottság által javasolt
költségvetésből több mint 600 milliárd EUR kutatásra, transzeurópai
hálózatokra, humántőkébe való befektetésre, kohéziós politikára és
vidékfejlesztésre fordítódna. Amennyiben ez az összeg összekapcsolódik a
nemzeti társfinanszírozás áttételes hatásával és az innovatív finanszírozási
eszközök felhasználásával, az jelentős költségvetést eredményez az intelligens,
fenntartható és inkluzív növekedés számára. A Bizottság projektkötvények
használatát javasolta egyes infrastrukturális projektek
finanszírozása céljából, amelynek következtében kiterjeszthetők az uniós
költségvetésből származó támogatások. A projektkötvények célja egyrészt
olyan adósságfinanszírozási piacok létrehozása, melyek az infrastrukturális
projektek esetében kiegészítő finanszírozási forrásként működnek,
másrészt ösztönzik a közlekedés, az energia és a széles sávú összeköttetések
terén a stratégiailag kulcsfontosságú uniós infrastruktúra-projektekbe
történő befektetéseket. A magántársaságok által kibocsátott
projektkötvények hitelminősítésének javítása révén arra kell
ösztönözni az intézményi befektetőket, hogy vegyenek részt a gazdaságilag életképes,
stabil és kiszámítható cash-flow-val rendelkező projektek tőkepiaci
finanszírozásában. E megközelítés tesztelése céljából a Bizottság kísérleti projektkötvényeket
javasolt a 2012–2013-as időszakra. A társjogalkotók gyorsan cselekszenek
annak érdekében, hogy az Európai Beruházási Bank idén megkezdhesse a kísérleti projekteket. ·
A 2013. évi uniós költségvetés: A Bizottság a kifizetési előirányzatok 7 %-os emelését
javasolta, melyre szükség van ahhoz, hogy eleget lehessen tenni a tagállamok
várható fizetési kérelmeinek. Ez a növekedés a jelenlegi uniós pénzügyi
keretben a kifizetési előirányzatok tekintetében meghatározott küszöbérték
alatt marad. Ezek a kifizetéseket a tagállamok produktív beruházások támogatására,
foglalkoztatási és képzési támogatásra, valamint kutatásfinanszírozásra fogják fordítani.
Egyes tagállamokban az uniós alapok az összes állami beruházás több mint
50 %-át társfinanszírozzák, ezért a növekedés támogatásának fontos eszköze
az, hogy az Unió eleget tud tenni kötelezettségvállalásainak. ·
A strukturális alapok növekedésre és
konvergenciára történő irányozása 2012–2013-ban: az
uniós kohéziós politika évente átlagosan 65 milliárd eurót mozgósít olyan beruházások
céljára, melyek támogatják a növekedést és a munkahelyteremtést. A válság miatt
fellépő igények jobb kezelése céljából 17 milliárd eurót átprogramoztak a források
szembetűnő átcsoportosításával a kutatás és innováció, a kkv-k
támogatása és a sebezhető csoportokat célzó munkaerő-piaci
intézkedések, az infrastruktúrába és az energiahatékonyságba történő
beruházások javára. Ezek az erőfeszítések folytatódni fognak. Ezt
követően a közelmúltban több mint 7 milliárd eurót programoztak át a
Bizottság kísérleti akciócsoportja erőfeszítésének részeként a fiatalok
munkanélkülisége elleni fellépés és a kkv-knek a finanszírozási forrásokhoz
való hozzáférése céljából. ·
Az Európai Beruházási Bank (EBB) befizetett
tőkéjének megemelése: a rendezett banki
működés elveinek betartásához meg kell emelni az Európai Beruházási Bank
befizetett tőkéjét, ha azt akarjuk, hogy a bank továbbra is a jelenlegi
évi 65 milliárd EUR körül tudjon hitelezni. A Bizottság javaslata értelmében a
részvényes tagállamoknak az új uniós növekedési kezdeményezés részeként meg
kellene állapodniuk a befizetett tőke 10 milliárd euróval történő
megemeléséről. Ez jelentősen, mintegy 180 milliárd euróval megnövelné
a teljes hitelezés mértékét. A további hitelezés, amit egy ilyen mértékű
tőkeemelés lehetővé tenne, az egész Unióra kiterjedne, ideértve a
leginkább sebezhető országokat. A tőkeemeléssel a kkv-szektor –
ideértve az olyan területeket, mint az energiahatékonyság és az épületek
felújítása – támogatását kell megcélozni, ami megnövelheti a
foglalkoztatottságot a nehéz helyzetben levő építőiparban, valamint elősegítheti
az uniós éghajlat- és energiapolitikai célok elérését. Amennyiben megállapodás
születik a tőkeemelésről, a Bizottság együtt fog működni a
tagállamokkal, hogy a strukturális alapokból származó források egy részét
felhasználhassák az EBB-hitellel kapcsolatos kockázat megosztására, és hogy
hitelgaranciákat tudjanak nyújtani a kkv-k részére. A pénzügyi eszközök ezen
kombinációja minden szektorban és régióban felpörgetheti a gazdasági
tevékenységet és segíthet megoldani a kis- és középvállalkozások hitelhez
jutási problémáit. ·
Pénzügyi tranzakciós adó: a Bizottság javasolta a pénzügyi tranzakciós adó bevezetését. A
javaslattal összhangban[4] az adóból származó
bevételeket (a becslések szerint 57 milliárd EUR) fel lehetne használni a
növekedést fokozó befektetések finanszírozására és/vagy bankok
feltőkésítésére. A Bizottság javasolta, hogy az uniós költségvetésbe
érkező egyes befizetéseket a tagállamok uniós költségvetéshez történő
hozzájárulásainak csökkentésére használják fel.
3.
A TAGÁLLAMOK SZEREPE AZ ÚJ NÖVEKEDÉSI KEZDEMÉNYEZÉSSEL KAPCSOLATBAN
3.1.
A 2012. évi európai szemeszterben rejlő
lehetőségek kiaknázása
Annak érdekében, hogy
közelebb kerüljünk az Európa 2020 stratégiában lefektetett célokhoz, a
Bizottság a 2012. évi európai szemeszter és a jelentősen megerősített
Stabilitási és Növekedési Paktum keretében minden tagállam tekintetében célzott
ajánlásokat tett a Tanácsnak. Ezek az ajánlások az egyes tagállamok helyzetének
mélyreható elemzésén, a 2011. évi európai szemeszterben[5]
megfogalmazott ajánlások végrehajtásán és azon alapulnak, hogy a tagállamok
mennyiben követték a 2012-es éves növekedési jelentésben[6]
szereplő iránymutatásokat. Minden tagállamnak megvannak a maga
sajátosságai. A Bizottság országspecifikus ajánlásait az érintett ország
erősségeire, gyengeségeire és problémakezelő képességére tekintettel
fogalmazta meg. A tagállamok gazdaságai ugyanakkor elválaszthatatlanul össze
vannak fonódva – nem pusztán politikai választások, történelmi és földrajzi
okok, hanem az új technológiák dinamikája miatt is, amely minden eddiginél
sebesebben integrálja a piacokat. Az egyes tagállami viszonyok összjátékától
függ az Unió haladási iránya. A nemzeti intézkedéseknek (vagy az intézkedések
hiányának) elkerülhetetlenül lesznek pozitív és negatív, az EU többi részét
érintő túlmutató hatásai, ezért van szükség az európai szemeszteren
keresztül megvalósított, az egész Unióra kiterjedő gazdasági irányítási
rendszerre (lásd az 1. mellékletet). A Bizottság első alkalommal készített a túlzott egyensúlyhiány
esetén követendő eljáráson alapuló részletes felülvizsgálatokat[7] is. Ezt az eljárást a makrogazdasági stabilitás és növekedés
elősegítése és a versenyképesség fokozása érdekében alakították ki. Az
eljárás alkalmazása során februárban jelent meg az első riasztási
mechanizmusról szóló jelentés. A jelentés megállapításaival összhangban
tizenkét ország (Belgium, Bulgária, Ciprus, Dánia, az Egyesült Királyság,
Finnország, Franciaország, Magyarország, Olaszország, Spanyolország, Svédország
és Szlovénia)[8] esetében került sor részletes felülvizsgálatra. A felülvizsgálatok
igazolták, hogy léteznek egyensúlyhiányok, és noha ezek nem túlzottak, de
figyelmet igényelnek; ideértve a „többletetel rendelkező” és a „hiánnyal
küzdő” országok közötti jelenlegi erőfeszítéseket az egyensúly
helyreállításának folytatására. Az országspecifikus ajánlások tartalmaznak
megelőző jellegű ajánlásokat, melyek a versenyképesség
támogatására és a munkaerő-piaci korrekciókra, a magán- és állami
szektorok hitelállományának leépítésére, valamint az eszközpiaci folyamatok
stabilitását célzó politikákra terjednek ki.
3.2.
A Bizottság értékelése és ajánlásai
Általánosságban
a Bizottság úgy értékeli, hogy a tagállamok megteszik az államháztartásaikban
fellépő egyensúlyhiány korrekciójához és a pénzügyi fenntarthatóság
biztosításához szükséges intézkedéseket, ám ez nem mindig történik a leginkább
növekedésbarát módon. A munkanélküliség, különösen a fiatalok körében, súlyos
probléma, amit csak hosszabb idő alatt lehet megoldani, azonban azonnali fellépésre
van szükség a foglalkoztatás és a termelékenység növeléséhez, a munkahelyek és
a készségek jobb összekapcsolásához és a képzéshez, továbbá ahhoz, hogy az
emberek jól működő munkaerőpiacokon könnyebben és újra munkába állhassanak.
Általánosabban megfogalmazva kezelni kell a válság negatív társadalmi hatásait,
ideértve a szegénység szintjére gyakorolt hatást. Számos
tagállam – különösen azok, melyek szerkezeti kiigazítási programot folytatnak
és azok, melyekre a piac különös figyelmet fordít – vezet be mélyreható
szerkezeti reformokat, ideértve a munkaerő-piaci reformokat is. Ezek a
reformok nélkülözhetetlenek a gazdasági fellendülés folytatásához és a tartós
növekedéshez, valamint hozzájárulnak az európai makrogazdasági egyensúlyhiány
általános csökkentéséhez. Ugyanakkor az egész Unióban nagyobb
erőfeszítésre van szükség növekedési lehetőségeink kihasználása, a
vállalkozások fejlesztési lehetőségeinek megnyitása, a foglalkoztatás új
forrásainak – ideértve például a zöld gazdaságot, a szolgáltatásokat, az
energiaszektort, a turizmust és a digitális gazdaságot – kiaknázása, valamint a
készségek és az innováció szintjének növelése érdekében. Sürgős
intézkedésre van szükség a gazdasági fellendülés folytatásához, az
életszínvonal megőrzéséhez és az öregedő társadalommal járó problémák
kezeléséhez. A
Bizottság aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a tagállami kötelezettségvállalások
szintje nem teszi lehetővé az EU számára, hogy 2020-ig elérje kiemelt
céljait olyan alapvetően fontos területeken, mint a munkanélküliség
szintje, a K&F, az oktatás és a szegénység visszaszorítása. E célok
megvalósítása azonban nélkülözhetetlen Európa jövője szempontjából. Hogyan
szabadíthatják fel a tagállamok a saját növekedési potenciáljukat? 2012. évi éves növekedési
jelentésében a Bizottság jelezte, hogy 2012-ben az erőfeszítéseket nemzeti
és uniós szinten egyaránt a következő öt prioritásra kell összpontosítani: ·
A differenciált, növekedésbarát pénzügyi
konszolidáció megvalósítása. ·
A megszokott hitelnyújtás visszaállítása a
gazdaságban. ·
A növekedés és versenyképesség elősegítése a
jelenben és a jövőben. ·
A munkanélküliség és a válság okozta társadalmi
következmények megoldása. ·
A közigazgatás modernizációja. E szakasz összegzi a
Bizottság országonkénti elemzésének főbb megállapításait, amelyek a
tagállamok stabilitási és konvergenciaprogramjain, a nemzeti reformprogramokon
és – adott esetben – az Euró Plusz Paktum kötelezettségvállalásain alapulnak. Az egyes szakaszok elején található szövegdoboz
összegzi a fő országspecifikus ajánlásokat, jelezve, hogy azok
végrehajtása miként járulhat hozzá a nemzeti növekedési kilátások javításához. A differenciált,
növekedésbarát pénzügyi konszolidáció megvalósítása A növekedésbarát költségvetési konszolidációra vonatkozó
országspecifikus ajánlások célja annak biztosítása, hogy idővel valamennyi
tagállam szilárd költségvetési politikát hajt végre. Az ajánlások összhangban állnak az egyes tagállamok sajátosságait – és
különösen a meglévő költségvetési és makroszintű pénzügyi
kockázatokat – figyelembe vevő differenciált költségvetési stratégiákkal. A Bizottság javasolja a
tagállamoknak, hogy az államháztartási hiány és az adósságszintek csökkentése
mellett továbbra is hajtsanak végre a kutatás és innováció, az oktatás és az
energiaügy javára szolgáló közberuházásokat, valamint tegyék fenntarthatóbbá és
hatékonyabbá a szociális védelmi rendszereiket, ideértve a nyugdíjrendszereket
is. Számos ajánlás
érinti az adórendszert is, amelyek célja az adóterheknek a munkáról a
környezetre és a fogyasztásra való áthelyezése, a hatékonyság növelése a
többszörös mentességek (köztük a kedvezményes adómértékek) eltörlésével,
valamint az adócsalás és az árnyékgazdaság visszaszorításának elősegítése. Ajánlatos továbbá, hogy a
tagállamok biztosítsák a költségvetési fegyelmet a nemzetinél alacsonyabb
szinteken is. A Stabilitási
és Növekedési Paktum szerint jelenleg 23 tagállam vonatkozásában folyik a
túlzott hiány esetén követendő eljárást. Számukra az e csomagban szereplő országspecifikus ajánlások annak
szükségességét tükrözik, hogy tegyenek eleget a Tanács korábban kiadott
korrekciós ajánlásainak. Németország
és Bulgária esetében a Bizottság május 30-án külön határozott arról, hogy
javasolja a túlzotthiány-eljárás visszavonását. Továbbá a Magyarország által végrehajtott intézkedések értékelését
követően és az EU Kohéziós Alapjáról szóló rendelettel összhangban, a
Bizottság elfogadott egy tanácsi határozatra vonatkozó ajánlást is, amely arra
irányul, hogy szüntessék meg a Kohéziós Alap kötelezettségvállalásainak 2012.
márciusi felfüggesztését.
Azon tagállamok tekintetében, amelyekkel szemben nem
folyik túlzott hiány esetén követendő eljárást, az országspecifikus
ajánlások arra ösztönzik a hatóságokat, hogy olyan növekedésbarát költségvetési
terveket hajtsanak végre, amelyek egyúttal garantálják az államháztartás hosszú
távú fenntarthatóságát biztosító költségvetési egyenleg fennmaradását, ideértve
az idősödő népességgel kapcsolatos kiadásokat is. A Bizottság
elemzéséből kitűnik, hogy a tagállamok jó úton haladnak az
államháztartási hiány csökkentésére irányuló költségvetési konszolidációval
kapcsolatos erőfeszítéseik terén. Az államháztartási hiányok szintje a 2011. évi 4,5 %-ról 2012-ben
várhatóan 3,5 %-ra csökken. Mindazonáltal
az államadósság aránya tovább emelkedik: 2012-ben eléri a GDP 86 %-át, ami
az alacsonyabb növekedésnek is betudható. A Bizottság véleménye szerint lényeges, hogy a tagállamok ne térjenek
el a túlzott hiány kiigazításának végrehajtása tekintetében elfogadott
határidőktől, és mielőbb mozduljanak el a Tanács által
meghatározott középtávú költségvetési célok irányába. E költségvetési kiigazításokat oly módon kell végrehajtani, hogy azok
támogassák a fenntarthatóbb gazdasági növekedést, az alábbiakban leírtak
szerint. Ez összhangban áll a
Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely lehetővé teszi az automatikus
stabilizátorok alkalmazását a túlzott hiányok kiigazításához és a középtávú
célkitűzések esetleges eléréséhez vezető strukturális kiigazítási
pálya mentén. Ugyanakkor hangsúlyozza
annak szükségességét is, hogy a legszorosabb piacvizsgálattal szembenéző
tagállamok még a makrogazdasági környezet vártnál rosszabb alakulása esetén is
töretlenül folytassák az ambiciózus konszolidációra irányuló
erőfeszítéseiket. A túlzott
hiány esetén követendő eljárás alól mentesülő országok számára
ajánlatos továbbá, hogy a rendelkezésre álló költségvetési teret növekedést
segítő beruházásokra használják fel. Az uniós jogszabályok előírásainak megfelelően,
megerősített nemzeti költségvetési keretet kell bevezetniük. Különös erőfeszítést kell azonban fordítani
annak biztosítására, hogy a központi kormányzati szintű költségvetési
fegyelem a nemzetinél alacsonyabb szinteken is hasonlóan hatékony
fellépésekkel párosuljon az államháztartás egyensúlyban tartása érdekében. Ez több szövetségi vagy régiós felépítésű
ország számára különös kihívást jelent. Fontos lesz az államháztartás minőségének javítása azáltal,
hogy a kiadások tekintetében az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek
biztosítunk prioritást, és gondoskodunk e kiadások lehető leghatékonyabb
felhasználásáról. Az állami támogatások uniós ellenőrzése segít a kiadások
magas színvonalának előmozdításában és a minimálisra csökkenti a
versenytorzulásokat. A Bizottság a közelmúltban nyújtotta be az állami
támogatások rendszerének nagyratörő modernizációjára irányuló javaslatát,
és a tagállamoknak biztosítaniuk kell a szabályoknak való jobb megfelelést,
valamint a nemzeti szintű állami támogatási intézkedések jobb belső
koordinációját. A nyugdíjrendszereket
ki kell igazítani oly módon, hogy azok megfeleljenek az idősödő népességgel
járó kihívásoknak, ehhez számos országban jelentős reformokat kell
végrehajtani, amelyek közös jellemzője a munkaképes életkor
meghosszabbítása. E reformok
lényegesek a pénzügyi kiadások növekedésének mérséklése, valamint a
megfelelő népjóléti rendszerek hosszú távú pénzügyi stabilitásának
fenntartása érdekében. Ezzel
párhuzamosan szükséges az is, hogy – a várható élettartam meghosszabbodásával
összhangban – az idősebb dolgozókat a jelenlegi nyugdíjkorhatáron túl is a
munkahelyekre vonzzuk, illetve ott tartsuk, valamint az időskori
szegénység kockázatának elkerülése érdekében áttekintsük a nyugdíjszintek
megfelelőségét. Kisebb
előrelépést sikerült elérnünk az egészségügyi ellátó rendszerek terén,
ahol egyensúlyt kell teremteni az egészségügyi ellátáshoz és a tartós
ápolás-gondozáshoz való hozzáférés szükségessége, illetve a demográfiai
folyamatok eredményeképpen egyre növekvő pénzügyi nyomás között. A költségvetési
konszolidáció fenntartása érdekében számos tagállam hajt végre adóemelést. A Bizottság felszólított az adóterheknek a
munkáról a környezetkárosító gyakorlatokra, a fogyasztásra és az ingatlanra
való áthelyezésére, annak szem előtt tartásával, hogy a terhek ne sújtsák
aránytalan mértékben a társadalom legszegényebb rétegeit. Miközben számos tagállam jelentősen növelte a fogyasztási adókat
és megkezdte a környezetvédelmi adók csökkentésének visszafordítását, nincs
bizonyíték a munkabéreket terhelő adók átfogó csökkenésére. Az adómentességek és szubvenciók, valamint a
kedvezményes adómértékek megszüntetése terén – például a héa esetében – történt
bizonyos előrelépés, amelyet folytatni kell.. Sor került intézkedésekre az adózási szabályok betartásának javítására,
de még határozottabb fellépésekre van szükség az árnyékgazdasággal
szembeni küzdelem érdekében. A megszokott
hitelnyújtás visszaállítása a gazdaságban A gazdaság számára történő hitelnyújtás megszokott módjának
visszaállítása érdekében az országspecifikus ajánlások a bankszektor
szerkezetátalakítására helyezik a hangsúlyt, amelyet a tőkeáttétel túlzott
csökkentése nélkül kell végrehajtani. Erőfeszítések
történtek a bankszektor szerkezetátalakításának folytatására és a
felügyeleti keretrendszer megerősítésére, az uniós jogszabályokkal és
ajánlásokkal összhangban. Továbbra is
aggodalomra ad okot a bankok helyzete, hiszen a válság azokat érintette a
leginkább, és még mindig sebezhetőek. Ez a magyarázata, hogy egyes országok tekintetében a Bizottság az
ajánlásaiban hatékonyabb szerkezetátalakítási és óvatossági intézkedések
megtételére szólít fel. Számos országban
továbbra is nagy kihívást jelent a reálgazdaságnak nyújtott hitelezés
normális szintjének helyreállítása, különösen a kkv-k vonatkozásában. Miközben mindez részben a társasági mérlegek és
kilátások gyengeségével magyarázható, a kkv-k számára hozzáférhető
megfelelő csatornák hiánya szintén fontos szerepet játszott. Elő kell mozdítani a vállalkozásoknak szánt
új befektetési alapok bevezetését, ideértve a személyközi hitelezést, a
magántőkét és a kockázati tőkét. Ezzel összefüggésben néhány tagállamban fontos szerepet játszhatnak az
EU strukturális alapjai a kölcsönök és garanciák szakosított eszközök révén
történő finanszírozásával. Számos kkv-t
hátrányosan érintenek a hatóságok fizetési késedelmei. Erre a problémára igyekszik megoldást nyújtani a késedelmes
fizetésről szóló, 2013 márciusában hatályba lépő új irányelv. A hatóságok részéről további
erőfeszítésekre lehet szükség az irányelv hatálybalépését
megelőzően felgyűlt hátralék feldolgozásához. A növekedés és
versenyképesség elősegítése a jelenben és a jövőben A jelenre és a jövőre vonatkozó növekedés és versenyképesség
előmozdítása érdekében az országspecifikus ajánlások az üzleti környezet
fejlesztésére – az igazgatási terhek csökkentését is ideértve – és a hálózatos
iparágak, köztük az energia, a vasúti hálózatok és a távközlés verseny
előtti megnyitására összpontosítanak, hogy a vállalkozások és a polgárok
alacsonyabb árakon jobb szolgáltatásokat vehessenek igénybe. Az ajánlások bizonyos esetekben
nagyobb függetlenséget javasolnak a szabályozó hatóságok számára. A szolgáltatási irányelv
végrehajtását a szolgáltatásnyújtással kapcsolatos indokolatlan vagy aránytalan
korlátozások – ideértve a nemzetiségen vagy tartózkodási helyen alapuló
megkülönböztetést – felszámolásával javítják. Kitérnek továbbá a kiskereskedelmi ágazatban meglévő
korlátozásokra is. Más
ajánlások a kutatás és az innováció erősítésére, az energiahatékonyság
javítására, valamint az oktatás és a munkaerőpiac igényeinek szorosabb
összekapcsolására irányulnak. Számos tagállamban sok szolgáltatáshoz
nem biztosítanak elegendő hozzáférést. A szolgáltatási irányelv ambiciózusabb végrehajtása elősegítené –
ahogyan a kiskereskedelmi szektoron belüli verseny és versenyképesség javítását
célzó lépések is – a vállalkozások be- és kilépését gátló akadályok
csökkentését, valamint a szakmákat és professzionális szolgáltatásokat, a jogi
szakmákat, a könyvelést vagy műszaki tanácsadást, az egészségügyi és
szociális ágazatot sújtó indokolatlan korlátozások megszüntetését. A közbeszerzési piacok megnyitása a
határokon átnyúló pályázatok aktív keresésével ösztönözné az új
lehetőségeket, folyamatokat és az innovációt is. A kulcsfontosságú hálózatos
iparágak – közlekedés, energia és széles sávú hálózatok – terén
jelentős fejlesztés szükséges. Több
országban infrastrukturális beruházásokra van szükség a
rendszer-összekapcsolások fejlesztése, az ellátás kiszélesítése és az árverseny
lehetővé tétele érdekében. Tekintettel
a korlátozott fiskális mozgástérre, a magán- és állami forrásokat kombináló
finanszírozás innovatív formáit – például az uniós projektkötvényeket – kellene
alkalmazni. Számos piacon továbbra is
alacsony a verseny szintje és még nem lépett teljes egészében hatályba az
Unió-szerte érvényes szabályozási keret: a tagállamok fele még egyáltalán nem, vagy nem helyesen ültette át a
belső energiapiacról szóló irányelveket. Számos tagállamban lenne szükség az energiaszolgáltatók közötti verseny
fokozására, a szabályozott árak eltörlésére és nagyobb függetlenség
biztosítására a szabályozó hatóságok számára. A közlekedés tekintetében további erőfeszítések szükségesek a
nagyobb vagy tranzitországnak minősülő tagállamokba vasúton
történő belépéssel kapcsolatos szabályozási terhek és akadályok
csökkentése érdekében. A széles sáv
átlagos elterjedése továbbra is alacsonynak számít, és jelentős tér
mutatkozik még a további fejlődésre a szolgáltatások javítását, az
e-kereskedelem használatának biztonságosabbá tételét illetően. Az egyre
jelentősebb erőforráshiány és áringadozás, valamint a folyamatban
lévő éghajlatváltozás fényében Európa versenyképességének további
növeléséhez lényeges az energiahatékonyság javítása és a karbonszegény gazdaság
irányába történő elmozdulás. Az erőforrások hatékonyabb felhasználása
és a természeti erőforrások jobb hasznosítása jelentős gazdasági
lehetőségeket kínál a jövőbeni növekedés és munkahelyteremtés
számára, amely a termelékenység fokozásához, alacsonyabb költségekhez és
nagyobb innovációhoz vezet. Európa versenyképességének
fenntartása szempontjából lényeges a K+F és az innováció magas szintje. Jóllehet néhány tagállam jelenleg számos
területen a világ vezető országai közé tartozik, összességében Európa az
elmúlt időszakban veszített pozíciójából. A kutatásra fordított közkiadásokat a költségvetési konszolidáció számos
tagállamban negatívan érintette, ahelyett hogy azoktól elkülönült volna vagy
emelésre került volna sor. Egyértelműen
további magánforrásból származó K+F beruházásokra van szükség, és ezeket adott
esetben állami ösztönzőkkel is elő kell mozdítani. A kutatási
eredményeket közelebb kell hozni a piachoz a kereskedelmi hasznosítást
megelőző közbeszerzések révén. Általánosabban nyilvánvaló szükség mutatkozik az oktatási intézmények
és az egész életen át tartó tanulás intézményei, valamint a kutatási szervek és
a vállalkozások közötti partnerségek számának növelésére, a rendelkezésre álló
uniós eszközök maradéktalan kihasználásával. A munkanélküliség és
a válság okozta társadalmi következmények megoldása Sok ajánlás vonatkozik a foglalkoztatottsági szint emeléséhez, az
aktivitási ráta növeléséhez és a dolgozók munkaerőpiacon tartásához
szükséges feltételek megteremtésére. Különös hangsúlyt kap az ifjúsági munkanélküliség elleni harc, a korai
iskolaelhagyás csökkentése és a képzés – köztük a szakképzés – minőségének
javítása és a tanulószerződéses gyakorlati képzés fejlesztése. A szegénység enyhítése és a
kiszolgáltatott csoportok segítése számos ajánlás tárgyát képezi. Ezenfelül találhatók ajánlások a
munkakeresők egyénre szabottabb támogatásának erősítésére, illetve az
ilyen támogatás nyújtására, valamint a nők teljes munkaidős
részvételének előmozdítására vonatkozóan is. Továbbá a Bizottság ajánlásai értelmében a tagállamoknak biztosítaniuk
kell, hogy a bérmegállapítási mechanizmusaik megfelelően tükrözzék a
termelékenység változásait és ösztönözzék a munkahelyteremtést. A válság a munkanélküliség
lényeges emelkedéséhez vezetett, és jelentősen rontotta sokak
munkavállalási kilátásait, akiket fenyeget a munkaerőpiacról való
kiszorulás veszélye. A munkanélküliség
magas szintje egy ideig valószínűleg még fennmarad, tekintettel a
gazdasági fellendülés és a munkaerőpiac helyzetének javulása közötti
időeltolódásra. Az aktív
munkaerő-piaci szakpolitikák – például a munkanélküliek képzése és az
állami foglalkoztatási szolgálatok által nyújtott útmutató – mobilizálása
megtörtént, de azok gyakran nem kellőképpen célirányosak és a
hatékonyságuk alacsony. Egyre érezhetőbbek a
válság társadalmi következményei. Mindinkább
növekszik a szegénység és a szegénység veszélye, a közkiadásokra
nehezedő nyomás következtében pedig nehéz kompromisszumot találni a
szociális szolgáltatások és juttatások nyújtása terén. Az ifjúsági
munkanélküliség drasztikusan megnőtt: a fiatalok kétszer akkora
valószínűséggel válnak munkanélkülivé, mint a felnőtt lakosság. Az ifjúsági munkanélküliség uniós szinten
22 %, néhány tagállamban azonban eléri az 50 %-ot is. Az ifjúsági garanciák azonban igen ígéretes
kezdeményezésnek bizonyultak; kívánatos lenne azok EU-szerte történő
elterjesztése, többek között az Európai Szociális Alapból nyújtott
támogatással. A megfizethető
gyermekgondozási lehetőségek és a további eltartottak gondozási
lehetőségeinek kiterjesztése terén elért haladás – a bérszakadék
csökkentése, valamint a második keresők adóügyi kezelése révén – nem
bizonyult elegendőnek ahhoz, hogy jelentősen növelje a nők
munkaerő-piaci részvételét. Még
mindig nem kapnak elegendő hangsúlyt az aktív időskorra vonatkozó
stratégiák, ideértve a munkavégzési feltételek korszerűsítését és az egész
életen át tartó tanuláshoz való szélesebb hozzáférést, amelyek
elengedhetetlenek a munkaerő-piaci részvétel növeléséhez, különös
tekintettel az idősebb munkavállalókra. Egyes tagállamok széles
körű reformokat vezettek be a bérmegállapítási és indexálási
mechanizmusaik korszerűsítése céljából, annak biztosítása érdekében,
hogy a bérek időbeni alakulása jobban tükrözze a termelékenységet. Csupán csekély haladást sikerült elérni más
országokban, ahol bizonyos bérindexálási mechanizmusok működése
tekintetében felmerült, hogy az veszélyt jelenthet a versenyképességre. Ezen országoknak – a szociális partnereikkel
konzultálva – módot kell találniuk arra, hogy ez a hátrány a jövőben
csökkenthető legyen. A
folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező országokban a belföldi kereslet
javára történő – többek között béremelésekkel megvalósított –
átrendeződés észlelhető, melyet folytatni kell. Olyan egyensúlyra kell törekedni, amelyben a bérszintek nem túl magasak
ahhoz, hogy visszavessék a fiatalok és az alacsonyan képzettek felvételét, de
ugyanakkor annyira nem is alacsonyak, hogy a munka melletti elszegényedés
veszélyét hordoznák magukban. Miközben egyes
tagállamok megkezdték munkaügyi jogszabályaik széles körű reformját
annak érdekében, hogy rugalmasabb szerződésformákat és munkarendet
tegyenek lehetővé, más esetekben a reformfolyamat lassúnak tűnik a
helyzet sürgősségéhez és a munkaerő-piaci szegmentáció kockázataihoz
képest, és a lakosság széles hányada továbbra is bizonytalan munkakörülmények
között dolgozik vagy kiszorul a munkerőpiacról. A csökkentett
munkaidőben való foglalkoztatás és más belső rugalmas gyakorlatok
számos országban a munkahelyek megőrzésénék hatékony módját jelentették a
válság csúcsán, különös tekintettel a feldolgozóiparra. A munkahelyteremtés támogatásának
elősegítésére a Bizottság javaslatokat tett, amelyekben arra ösztönözte a
tagállamokat, hogy erősítsék meg foglalkoztatáspolitikájukat[9],
és ragadják meg a zöld gazdaságban, az egészségügyi ágazatban és az információs
és kommunikációs technológiák területén kínálkozó álláslehetőségeket, ahol
becslések szerint több mint 20 millió új munkahely létrehozására lenne
lehetőség. Továbbá a tagállamok közötti fokozottabb mobilitást, amelynek
köszönhetően a képzettség és az álláshely az országhatárokon túl is
egymásra találhat, az EURES állásközvetítő rendszer támogathatja. Fel kell gyorsítani a
magas szintű korai iskolaelhagyás megoldását szolgáló folyamatban
lévő erőfeszítéseket – köztük a megelőző intézkedéseket –,
valamint az oktatási és szakképzési rendszerek reformját, a
tanulószerződéses gyakorlati képzéseket is ideértve. Ez lényeges az új nemzedékek foglalkoztathatósága szempontjából, de a
gazdaság általános versenyképessége tekintetében is, mivel az EU kezd lemaradni
a fő kereskedelmi partnerei mögött. Ezenfelül a demográfiai változások miatt fennáll annak a veszélye, hogy
eltérések mutatkoznak a készségkereslet és -kínálat között, ami további
terhelést idézhet elő, mivel hosszabb munkaidőt és nagyobb
termelékenységet tehet szükségessé. Több
országnak különös erőfeszítéseket kell tennie a korai iskolaelhagyók magas
számának csökkentésére, a fiatalok munkaerő-piaci esélyeinek javítása és
az ifjúsági munkanélküliség visszaszorítása érdekében. Általánosságban az oktatási teljesítmény – a szakképzéssel és az
egyetemi szintű oktatással együtt – átfogó fejlesztésre szorul. Számos tagállamban van lehetőség a
tanulószerződéses gyakorlati képzés rendszerének fejlesztésére. Általában véve sokkal többet kell tennünk annak
érdekében, hogy összekapcsoljuk az oktatást és a képzést a jövőbeni
munkaerő-piaci kereslettel, illetve erre megfelelően felkészüljünk,
és megkönnyítsük az iskolából a munkába való átmenetet. A közigazgatás
modernizációja A közigazgatással kapcsolatos országspecifikus ajánlások a
vállalkozásoknak nyújtott szolgáltatásokra, a jogrendszer késedelmeinek
kezelésére, valamint a polgárokkal és a vállalkozásokkal való kapcsolattartást
megkönnyítő e-kormányzat alkalmazására vonatkoznak. Ezenfelül több ajánlás irányul az uniós alapok kezelését szolgáló
igazgatási kapacitás erősítésére. Jelenleg a közigazgatásokra
EU-szerte nagy nyomás nehezedik: nem
csupán a költségvetésük csökkentésével kell szembenézniük, de az egyre nagyobb
igényeket támasztó társadalmi és üzleti elvárásoknak is meg kell felelniük. A politikai és gazdasági integráció
előrehaladásával párhuzamosan a közigazgatásoknak egyre kifinomultabb és
nagyobb kihívást jelentő uniós szabályokat kell végrehajtaniuk. A különböző tagállamok gyenge közigazgatása
számos problémát vet fel, az üzleti tevékenység folytatásával kapcsolatos
nehézségektől kezdve, az uniós alapok nem kielégítő felhasználásán át
az uniós jog átültetésével kapcsolatos hiányosságokig. A magas színvonalú közszolgáltatások biztosításával kapcsolatos kihívás
műszaki és szervezeti innovációt tesz szükségessé; ilyen például az
e-kormányzat irányába történő határozott elmozdulás. Számos közigazgatás esetében intenzívebbé kellene tenni a legjobb
gyakorlatok cseréjét. Számos
országban javítani kell a polgári igazságszolgáltatási rendszerek
hatékonyságát, különösen az ügyhátralékok csökkentése, az igazságügyi eljárások
felgyorsítása és a vitarendezés alternatív formáinak bevezetése útján. Tekintettel az
államháztartásokra nehezedő nyomásra, az uniós alapok számos
országban a gazdaság élénkítésének és a növekedésfokozó projektek
finanszírozásának lényeges ösztönzőjét képezik. A hatóságok igazgatásának erősítésére van szükség, amelyet a
közszolgálat szakmaiságának emelésével, az emberi erőforrások kezelésének
javításával, az elemzési képesség fokozásával és a szakmai hozzáértéssel
rendelkező személyi állomány folytonosságának és stabilitásának
biztosításával lehet elérni. Sor
került a jogszabályok uniós szintű egyszerűsítésére, a Bizottság
pedig segítséget nyújt a tagállamok számára ahhoz, hogy újraprogramozási erőfeszítéseik
során a finanszírozást a növekedési szükségletekhez tudják igazítani. Számos tagállamnak fokoznia
kell erőfeszítéseit az adócsalás és az adóelkerülés elleni hatékony
fellépés érdekében. Valamennyi
tagállam rendelkezik „árnyékgazdasággal”, amely egyes országokban rendkívül
kiterjedt. Az adócsalás és az
adóelkerülés okozta problémákat különböző szinteken kell orvosolni,
melyhez a következőkre van szükség: a tagállamoknak erőfeszítéseket kell tenniük a saját adóbehajtási
rendszerük hatékonyabbá tételére; meg
kell erősíteni és hatékonyabbá kell tenni a tagállamok közötti
együttműködést; a harmadik
országok tekintetében világos és koherens uniós szakpolitikára van szükség,
amely annak biztosítására irányul, hogy megfelelő intézkedések legyenek
végrehajthatók egyes, egyenértékű követelményeket nem alkalmazó, Unión
kívüli joghatóságok alkalmazásával történő adócsalások és -elkerülések
visszaszorítására; valamint
összehangolt és hatékony szakpolitikát kell érvényesíteni a harmadik országok
tekintetében.
4.
Következtetések
A válság következtében
mélyen gyökerező egyensúlyhiányokra derült fény, és nyilvánvalóvá vált,
hogy a szükséges reformokat nem sikerült uniós szinten végrehajtani. Ahogyan időbe telt, amíg e problémák
érezhetővé váltak, az is időbe telik majd, amíg újra szilárd alapokra
lehet helyezni az EU gazdaságát. A
2012. évi európai szemeszter kapcsán készült elemzésből kitűnik, hogy
az új uniós gazdaságirányítás megkezdte működését, segítséget nyújtva a
tagállamoknak abban, hogy a fenntartható növekedést és a munkahelyteremtést
biztosító lényeges reformokra összpontosítsanak. Az is nyilvánvaló, hogy a tagállamok nem minden esetben választják a
leginkább növekedésbarát utat a költségvetési konszolidációval kapcsolatos
döntéseik során. Általánosságban a
következő tizenkét hónapban nagyobb hangsúlyt kell fektetni a növekedést
célzó intézkedésekre és azok sürgősebb végrehajtására, a pénzügyi ágazat
költségvetési konszolidációjának és stabilizálásának folytatása mellett. Ezt nemzeti és uniós szinten összehangolt
formában kell végrehajtani, hogy a lehető legjobban kiaknázhassuk a
szakpolitikai intézkedések és reformok nyújtotta előnyöket. Az e közleményben foglalt
javaslatai, illetve a részletesebb országspecifikus ajánlásai által a Bizottság
olyan konkrét intézkedéseket javasol, amelyek elősegítik, hogy az EU
visszatérjen a növekedés és a munkahelyteremtés útjára, ami hozzájárul az
életszínvonal emelkedéséhez, a szegénység enyhítéséhez, valamint fenntarthatóbb
növekedést biztosít a jövőben. Ezen
ajánlásokat elsődleges fontosságú feladatként kell végrehajtani. A Bizottság az új irányítási keretrendszer
valamennyi eszközét felhasználja majd a jövő évben elért haladás
felülvizsgálatához és értékeléséhez. Ugyanakkor a Bizottság a
kiegyensúlyozott megközelítés biztosítása érdekében továbbra is különös
figyelmet szentel a 2011. októberi ütemterv teljes körű végrehajtásának,
ezzel segítve az EU válság utáni talpra állását. A Bizottság a
tagállamokkal és az európai intézményekkel együtt intenzíven dolgozik majd a
növekedési kezdeményezése végrehajtásán és a Gazdasági és Monetáris Unió
építőelemeinek és időbeli perspektívájának kidolgozásán. 1. melléklet: Az európai szemeszter 2. melléklet: A részletes felülvizsgálat és a túlzott
hiány esetén követendő eljárás eredményei 1. melléklet: A
gazdaságpolitikai koordináció európai szemesztere 2010 márciusában a
Bizottság javasolta, az Európai Tanács pedig jóváhagyta az Európa 2020
stratégiát. Ez az EU növekedési
stratégiája a jövő évtizedre. A
stratégia öt kiemelt célkitűzést foglal magában a foglalkoztatás, a K+F,
az éghajlatváltozás és az energiaügy, az oktatás és a szegénység elleni
küzdelem területén. 2011 márciusában
huszonhárom tagállam jóváhagyta az Euró Plusz Paktumot is, amelynek
célja, hogy felgyorsítsa a reformok összehangolását az uniós szinten nem
teljesen lefedett területeken (lásd a szövegdobozt). A Bizottság javaslatot
tett továbbá egy, a gazdaságirányításról szóló jogszabályokat tartalmazó „hatos
csomagra”, amely az uniós társjogalkotók jóváhagyását követően 2011.
december 13-án hatályba lépett. Ez az
új jogszabály olyan új és hatékony eszközökkel ruházta fel az EU-t, amelyek
lehetővé teszik számára a tagállamok gazdasági és költségvetési
politikáinak részletesebb felülvizsgálatát és a jogszabályok érvényesítését. E jogszabály útján kiigazításra került a Stabilitási
és Növekedési Paktum az államháztartások kollektív felügyeletének
megerősítése érdekében. Sokkal
nagyobb hangsúlyt kap a Szerződés szerinti, az adóssághányadra vonatkozó
kritérium, és új – szankciókat is magukban foglaló – végrehajtási mechanizmusok
bevezetésére került sor a Paktum prevenciós és a korrekciós ágára vonatkozóan
egyaránt. A nem fiskális
jellegű makrogazdasági egyensúlyhiány hatásos kezelésének fontosságát
elismerve a felügyeleti keretet is kiterjesztették egy új makrogazdasági
egyensúlyhiányok esetén követendő eljárással. Ennek célja a gazdasági stabilitás szempontjából kockázatot
jelentő egyensúlyhiányok jelentkezésének megelőzése. Amennyiben az egyensúlyhiány tartósnak bizonyul,
az eljárás biztosítja a korrekciós intézkedések megtételét. Az új eljárás szankciórendszert is magában foglal
az elfogadott fellépések ismételt nem teljesítése esetére.
Ezen új eljárás alkalmazását követően a Bizottság
2012 februárjában tette közzé a riasztási mechanizmusról szóló első
jelentését. E jelentés
megállapításaival összhangban az első részletes felülvizsgálatot tizenkét
országban végezték el (Belgium, Bulgária, Ciprus, Dánia, Finnország,
Franciaország, Magyarország, Olaszország, Spanyolország, Svédország, Szlovénia
és az Egyesült Királyság)[10] . E célkitűzések
közösen történő megvalósítása, valamint mindezen kötelezettségvállalások
összefogása céljából, a határozatok jobb előzetes koordinációjának és
nyomon követésének biztosítására a tagállamok elfogadták, majd 2011-ben
első ízben végrehajtották a nemzeti szakpolitikáik összehangolásának új
módját, a gazdaságpolitikai koordináció európai szemeszterét. A
ciklus az éves növekedési jelentés Bizottság általi közzétételével
kezdődik, amely áttekinti a gazdasági kihívásokat és felállítja a
prioritásokat az EU egészére nézve. Az
éves növekedési jelentést benyújtják a Parlamentnek, és az referenciaként
szolgál az állam- és kormányfők tavaszi csúcstalálkozóján folytatott
tárgyalások során. Iránymutatásuk
alapján a tagállamok áprilisban stabilitási vagy konvergenciaprogramokat (az
államháztartásuk állapotáról) és nemzeti reformprogramokat (a növekedés és a
munkahelyteremtés élénkítése érdekében tett intézkedésekről) nyújtanak be,
így a Bizottság azok értékelését egyidejűleg végezheti el. A Bizottság értékelése az éves országspecifikus
ajánlásokra irányuló javaslatok formájában történik; e javaslatokat azután a
Tanács formációi megtárgyalják, az Európai Tanács nyár elején elfogadja, majd a
Tanács véglegesen jóváhagyja. Az év
második felében a tagállamok véglegesítik nemzeti költségvetéseiket és
reformstratégiáikat, és a Bizottság, valamint a vonatkozó uniós szervek
megvitatják és ellenőrzik az elért teljesítményt és haladást. A
mai csomag előkészíti a terepet a gazdaságpolitikai koordináció második
európai szemesztere lezárásához, amelyre a 2012. júniusi Európai Tanács
keretében kerül sor. Az elmúlt évhez
viszonyítva a folyamat hatékonyságát és az adott iránymutatás hatását tovább
fokozták a 2011-es ajánlások végrehajtásának tanulságai, a 12 tagállamban
elvégzett részletes felülvizsgálat megállapításai, valamint a nagyobb
automatizmus, amelyet a javasolt fellépésekre vonatkozó ajánlások elfogadásának
kell követnie. 1. Táblázat A 2012–2013. évi országspecifikus ajánlások áttekintése * Írország, Görögország, Portugália és Románia
esetében az egyetlen ajánlás az EU–IMF pénzügyi támogatási programok szerinti
meglévő kötelezettségvállalások végrehajtása. 2. táblázat: Az Európa 2020 stratégia célértékei[11] A „*” jelölés arra
utal, hogy a nemzeti célértéket az EU kiemelt céljának jelzőszámától
eltérő jelzőszámmal fejezték ki. Tagállami célértékek || Foglalkoztatási ráta (%) || K+F a GDP %-ában || Kibocsátás-csökkentési célérték (a 2005. évi célértékhez viszonyítva)[12]__ || Megújuló energia || Energiahatékonyság – az energiafogyasztás csökkentése (millió Mtoe) [13] || Korai iskolaelhagyás (%) || Felsőoktatás (%) || A szegénység vagy társadalmi kirekesztettség által veszélyeztetett emberek arányának csökkentése Az EU kiemelt célja || 75% || 3% || -20% (az 1990-es szintekhez viszonyítva) || 20% || Az energiahatékonyság 20%-os növelése, ami 368 Mtoe-nak felel meg egyenlő || 10% || 40% || 20 000 000 Az EU-ra vonatkozó becsült adat || 73,70–74% || 2,65–2,72% || -20% (az 1990-es szintekhez viszonyítva) || 20% || 206.5 || 10,3–10,5% || 37,6–38,0%[14] || AT || 77–78% || 3,76% || -16% || 34% || 7,16 || 9,5% || 38% (ideértve az ISCED 4a-t, ami 2010-ben kb. 12% volt) || 235 000 BE || 73,2% || 3,0% || -15% || 13% || 9,80 || 9,5% || 47% || 380 000 BG || 76% || 1,5% || 20% || 16% || 3,20 || 11% || 36% || 260 000* CY || 75–77% || 0,5% || -5% || 13% || 0,46 || 10% || 46% || 27 000 CZ || 75% || 1% (csak a közszféra) || 9% || 13% || n.a. || 5,5% || 32% || A szegénység vagy társadalmi kirekesztettség által veszélyeztetett emberek száma a 2008-as szinten maradt (a teljes lakosság 15,3%-a); erőfeszítések e szám 30 000-rel történő csökkentésére DE || 77% || 3% || -14% || 18% || 38,30 || <10% || 42% (ideértve az ISCED 4-t, ami 2010-ben 11,4% volt) || 320 000 (tartósan munkanélküliek)* DK || 80% || 3% || -20% || 30% || 0,83 || <10% || Legalább 40% || 22 000 (nagyon alacsony munkaintenzitású, háztartásokban élő személyek)* EE || 76% || 3% || 11% || 25% || 0,71 || 9,5% || 40% || 61 860 személy a szegénységi küszöbön kívül* EL || 70% || Nem áll rendelkezésre célérték || -4% || 18% || 2,70 || 10% alatt || 32% || 450 000 ES || 74% || 3% || -10% || 20% || 25,20 || 15% || 44% || 1 400 000–1 500 000 FI || 78% || 4% || -16% || 38% || 4,21 || 8% || 42% (szűken vett nemzeti meghatározás szerint) || 150 000 FR || 75% || 3% || -14% || 23% || 34,00 || 9,5% || 50% || A 2007–2012 közötti időszakban a szegénységi küszöb alatt élők arányának egyharmaddal (vagy 1 600 000 fővel) történő csökkentése * HU || 75% || 1,8% || 10% || 14,65% || 2,96 || 10% || 30,3% || 450 000 IE || 69–71% || Kb. 2% (a GNP 2.5%-a) || -20% || 16% || 2.75 || 8% || 60% || 200 000* IT || 67-69% || 1.53% || -13% || 17% || 27.90 || 15–16% || 26–27% || 2 200 000 LT || 72,8% || 1,9% || 15% || 23% || 1,14 || <9% || 40% || 170 000 LU || 73% || 2,3–2,6% || -20% || 11% || 0,19 || <10% || 66% || 6 000 LV || 73% || 1,5% || 17% || 40% || 0,67 || 13,4% || 34–36% || 121 000* MT || 62,9% || 0,67% || 5% || 10% || 0,24 || 29% || 33% || 6 560 NL || 80% || 2,5% || -16% || 14% || n.a. || <8% || >40% 2020-ra várhatóan 45% || 93 000* PL || 71% || 1,7% || 14% || 15,48% || 13,6 || 4,5% || 45% || 1 500 000 PT || 75% || 3% || 1% || 31% || 6,00 || 10% || 40% || 200 000 RO || 70% || 2% || 19% || 24% || 10,00 || 11,3% || 26,7% || 580 000 SE || Jóval 80% felett || Kb. 4% || -17% || 49% || 12,80 || <10% || 40–45% || Az inaktív népesség (a nappali tagozatos diákok kivételével), a tartósan munkanélküliek és a tartós betegállományban levő nők és férfiak arányának 14% alá csökkentése* SI || 75% || 3% || 4% || 25% || n.a. || 5% || 40% || 40 000 SK || 72% || 1% || 13% || 14% || 1,65 || 6% || 40% || 170 000 UK || A nemzeti reformprogramban nem szerepel célérték || A nemzeti reformprogramban nem szerepel célérték || -16% || 15% || n.a. || A nemzeti reformprogramban nem szerepel célérték || A nemzeti reformprogramban nem szerepel célérték || A 2010. évi gyermekszegénységről szóló törvény meglévő célértékei* 2. melléklet: A
részletes felülvizsgálat eredményei 2012. február 14-én
az Európai Bizottság – a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséréről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelettel
összhangban – benyújtotta a riasztási mechanizmusról szóló első
jelentését. A riasztási mechanizmusról szóló jelentés a négy programország
(Görögország, Írország, Portugália és Románia) kivételével valamennyi tagállam
helyzetét áttekintette. A korai figyelmeztetési eredménytábla gazdasági
szempontú olvasata alapján a Bizottság megállapította, hogy a következő
tizenkét tagállamban indokolt a makrogazdasági körülmények alakulásának további
részletes felülvizsgálata: Belgium, Bulgária, Ciprus, Dánia, Finnország,
Franciaország, Magyarország[15], Olaszország,
Spanyolország, Svédország, Szlovénia és az Egyesült Királyság. A Bizottság
valamennyi említett ország tekintetében országspecifikus részletes elemzést
végzett. Ezek munkadokumentumként e csomag részét képezik. Az elemzés
előkészítési szakaszában tényfeltáró misszióra került sor, a jogszabály
rendelkezéseivel összhangban[16]. Jelen közlemény megfelel az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke (3)
bekezdése rendelkezéseinek, melyek értelmében a Bizottságnak értesítenie kell a
Tanácsot és az Európai Parlamentet a részletes felülvizsgálat
eredményeiről, és azokat közzé kell tennie. Az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikkével összhangban elvégzett részletes felülvizsgálatok alapján a
Bizottság megállapította, hogy ezen egyensúlyhiányokat – egyes esetekben
sürgősen – orvosolni kell: ·
Belgiumban egyensúlyhiány
áll fenn. Különösen az áruk
külső versenyképességével és az eladósodottsággal – különös tekintettel az
államadósság magas szintjére – kapcsolatos makrogazdasági fejleményeknek kell
továbbra is kiemelt figyelmet szentelni, hogy a gazdaság működésére
gyakorolt negatív hatások kockázata csökkenthető legyen. ·
Bulgáriában egyensúlyhiány
áll fenn. Különösen a külső
eladósodottság szintjével, valamint egyes, a vállalati szektor
tőkeáttétel-csökkentésével és a munkaerőpiac átalakítási folyamatával
kapcsolatos makrogazdasági fejleményekre kell kiemelt figyelmet fordítani, hogy
a gazdaság működésére gyakorolt negatív hatások kockázata
csökkenthető legyen. ·
Dániában egyensúlyhiány
áll fenn. Különösen egyes
makrogazdasági fejleményekre, nevezetesen a gazdaság alapját képező
külső versenyképességre és a háztartások eladósodottságával kapcsolatos
potenciális kockázatokra kell figyelmet fordítani, hogy a gazdaság
működésére gyakorolt negatív hatások kockázata csökkenthető legyen.
Spanyolországban rendkívül súlyos egyensúlyhiány
áll fenn. Különösen a
magánszektor adósságállományának magas szintjével, a külső
adósságállomány nagy mértékben negatív pozíciójával és az ingatlanpiac
alakulása által érintett pénzügyi ágazattal kapcsolatos makrogazdasági fejlemények
igényelnek szoros ellenőrzést és sürgős gazdaságpolitikai
figyelmet annak érdekében, hogy a gazdaság és a gazdasági és monetáris
unió működésére gyakorolt minden negatív hatás elkerülhető
legyen.
Franciaországban egyensúlyhiány áll
fenn. Különösen az
exportteljesítménnyel és a versenyképességgel kapcsolatos egyes
makrogazdasági fejleményekre kell figyelmet fordítani, hogy a gazdaság
működésére gyakorolt negatív hatások kockázata csökkenthető
legyen.
Olaszországban súlyos egyensúlyhiány
áll fenn. Különösen az
államadósság magas szintjére és az exportteljesítménnyel kapcsolatos
makrogazdasági fejleményekre kell figyelmet fordítani, mivel Olaszország
folyamatosan veszít külső versenyképességéből az euró bevezetése
óta. Tekintettel az államadósság
magas szintjére, kulcsfontosságú prioritásnak kell tekinteni a növekedés
javítását, hogy a gazdaság működésére gyakorolt negatív hatások
kockázata csökkenthető legyen.
Cipruson rendkívül súlyos egyensúlyhiány
áll fenn. Különösen –
ahogyan az a folyó fizetési mérlegből is kitűnik – az
államháztartással és a pénzügyi ágazattal kapcsolatos makrogazdasági
fejlemények igényelnek szoros ellenőrzést és sürgős
gazdaságpolitikai figyelmet annak érdekében, hogy a gazdaság és a
gazdasági és monetáris unió működésére gyakorolt minden negatív hatás
elkerülhető legyen.
Magyarországon
súlyos egyensúlyhiány áll fenn. Különösen egyes makrogazdasági
fejlemények – köztük a nettó nemzetközi befektetési pozíció kimagaslóan
negatív értéke és az államadósság – igényelnek nagyon szoros figyelmet
annak érdekében, hogy a gazdaság működésére gyakorolt negatív hatások
jelentős kockázata csökkenthető legyen. . A
végrehajtott intézkedés értékelését követően és az EU Kohéziós
Alapjáról szóló rendelettel összhangban, a Bizottság elfogadott egy
tanácsi határozatra vonatkozó ajánlást is, amely arra irányul, hogy
szüntessék meg a Kohéziós Alap kötelezettségvállalásainak 2012. márciusi
felfüggesztését.
Szlovéniában súlyos egyensúlyhiány áll fenn. Különösen a vállalati szektor tőkeáttétel-csökkentésével és a
bankok stabilitásával kapcsolatos makrogazdasági fejlemények, valamint a
külső versenyképességet érintő kedvezőtlen, de kevésbé
sürgető körülmények igényelnek szoros ellenőrzést, hogy a
gazdaság működésére gyakorolt negatív hatások jelentős kockázata
csökkenthető legyen
Finnországban egyensúlyhiány áll fenn. Különösen a versenyképességgel kapcsolatos makrogazdasági
fejleményekre kell figyelmet fordítani, hogy a gazdaság működésére
gyakorolt negatív hatások kockázata csökkenthető legyen.
Svédországban egyensúlyhiány áll fenn. Különösen a magánszektor adósságállományával és az ingatlanpiaccal
kapcsolatos egyes makrogazdasági fejleményekre kell figyelmet fordítani,
hogy a gazdaság működésére gyakorolt negatív hatások kockázata
csökkenthető legyen.
Az Egyesült Királyságban egyensúlyhiány
áll fenn. Különösen a
háztartási adósságállomány és az ingatlanpiac területét érintő
makrogazdasági fejleményekre, valamint a külső versenyképességet
érintő kedvezőtlen körülményekre kell figyelmet fordítani, hogy
a gazdaság működésére gyakorolt negatív hatások kockázata
csökkenthető legyen.
Fenti
egyensúlyhiányokat a Bizottság a túlzott egyensúlyhiány esetén követendő
eljárás prevenciós ága és az európai szemeszter keretében közzétett integrált
országspecifikus ajánlások szerint nyomon követi. [1] COM (2011) 669. [2] COM (2010) 2020 [3] COM (2011) 818. [4] COM(2011) 594 és COM(2011) 510. [5] COM(2011) 400.
[6] COM(2011) 815.
[7] Az 1176/2011/EU rendelet a
makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról. [8] A „partnerországok” (Görögország,
Írország, Portugália és Románia) nem szerepeltek a gyakorlatban. [9] COM (2012) 173 [10] A „programországok”, Görögország, Írország, Portugália és Románia
nem vettek részt a projektben. [11] A nemzeti célértékek a 2012. áprilisi nemzeti
reformprogramokban foglaltak szerint. [12] A 2009/406/EK határozat (vállaláselosztási határozat)
által megállapított nemzeti kibocsátás-csökkentési célértékek a kibocsátáskereskedelmi rendszer alá nem tartozó kibocsátásokra
vonatkoznak. A kibocsátáskereskedelmi rendszer alá tartozó kibocsátásokat
21%-kal csökkentik a 2005-ös értékekhez képest. A megfelelő teljes
kibocsátás 20%-kal csökken majd az 1990-es szinthez képest. [13] Megjegyzendő, hogy a nemzeti előrejelzések a
tekintetben is eltérnek, hogy a becsült megtakarításokat mely tárgyévhez
viszonyították. [14] A számítás nem foglalja magában az ISCED 4-et
(Németország, Ausztria), valamint az Egyesült Királyságot; az ISCED 4-et is
magában foglaló eredmény a következő: 40,0–40,4%. [15] A Magyar kormány 2011. novemberi
hivatalos kérésében elővigyázatossági pénzügyi támogatást igényelt az
EU-tól és az IMF-től. [16] Az 1176/2011/EU rendelet 5.1. és 13. cikke értelmében a
részletes felülvizsgálatokat ellenőrző látogatásokkal kell
kiegészíteni. E látogatásokra szolgálati szinten márciusban és áprilisban
került sor.