EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0905
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN CENTRAL BANK, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Economic governance review Report on the application of Regulations (EU) n° 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 and 473/2013
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Talouden ohjausjärjestelmän uudelleentarkastelu Kertomus asetusten (EU) N:o 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 ja 473/2013 soveltamisesta
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Talouden ohjausjärjestelmän uudelleentarkastelu Kertomus asetusten (EU) N:o 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 ja 473/2013 soveltamisesta
/* COM/2014/0905 final */
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Talouden ohjausjärjestelmän uudelleentarkastelu Kertomus asetusten (EU) N:o 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 ja 473/2013 soveltamisesta /* COM/2014/0905 final */
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN
PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA
SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Talouden ohjausjärjestelmän
uudelleentarkastelu
Kertomus asetusten (EU) N:o 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011,
1177/2011, 472/2013 ja 473/2013 soveltamisesta[1]
1. JOHDANTO
Talous- ja
finanssikriisin paljastettua talouden ohjausjärjestelmän heikkoudet EU on
toteuttanut monenlaisia toimenpiteitä järjestelmän lujittamiseksi sekä jatkuvan
lähentymisen, talouskasvun ja työpaikkojen varmistamiseksi. Näissä toimissa
ovat olleet keskeisellä sijalla lainsäädäntöpaketit, jotka kulkevat nimillä
six-pack ja two-pack. Tämän uudelleentarkastelun[2]
kohteena on näiden pakettien sisältämät seitsemän asetusta; niistä yhden –
asetus (EU) N:o 472/2013 – ensimmäinen uudelleentarkastelu julkaistiin jo
helmikuussa 2014.[3]
Kyseisen lainsäädännön tarkoituksena on talouspolitiikan tiiviimpi koordinointi
lujittamalla vakaus- ja kasvusopimuksen mukaista julkisen talouden valvontaa,
ottamalla käyttöön makrotalouden epätasapainoa koskeva uusi menettely, luomalla
kehys rahoitusvakauteen liittyvistä vaikeuksista kärsiviä maita varten ja
kodifioimalla talouden ja julkisen talouden yhdennetty valvonta eurooppalaisen
ohjausjakson muodossa. Tämän
uudelleentarkastelun tavoitteena on selvittää, miten hyvin six-pack- ja
two-pack-lainsäädäntöön sisältyvillä säännöillä on onnistuttu saavuttamaan
lainsäädännön tavoitteet ja missä määrin säännöt ovat auttaneet
talouspolitiikan tiiviimmän koordinoinnin ja jäsenvaltioiden taloudellisen
suorituskyvyn jatkuvan lähentymisen varmistamisessa niin, että samalla taataan
läpinäkyvyys, uskottavuus ja demokraattinen vastuuvelvollisuus. Päätelmien
tekemistä asetusten tuloksellisuudesta rajoittaa se, että niiden soveltamisesta
on vasta vähän kokemusta: six-pack tuli voimaan vuoden 2011 lopussa ja two-pack
vasta vuoden 2013 puolivälissä. Sen lisäksi, että kulunut ajanjakso on lyhyt,
sitä on leimannut vakava talouskriisi. Näin
ollen sääntöjä ei ole voitu testata normaalioloissa.
2. ASETUSTEN
TULOKSELLISUUS
Seuraavissa
osissa tarkastellaan aihepiireittäin sitä, miten hyvin kullakin asetuksella on
saavutettu sen tavoitteet talouden ohjausjärjestelmästä annetun uuden
lainsäädännön eri elementtien osalta.
2.1. Julkisen
talouden valvonta
Tavoitteet Finanssi- ja
talouskriisi sekä niistä seurannut alijäämien ja velka-asteen kasvu EU:ssa on
edellyttänyt vakaus- ja kasvusopimuksen[4]
perusteellista uudistamista niin sen ennalta ehkäisevän kuin korjaavan osion
osalta.[5]
Six-pack- ja two-pack-uudistusten kaksi päätavoitetta julkisen talouden
valvonnan alalla olivat 1) valvonnan lujittaminen ja syventäminen
tekemällä siitä säännöllisempää ja yhdennetympää muun muassa
seuraamusjärjestelmää tehostamalla ja 2) euroalueen jäsenvaltioihin
kohdistuva lisävalvonta sen varmistamiseksi, että liialliset alijäämät
korjataan ja EU:n politiikkasuositukset otetaan huomioon kansallisten
talousarvioiden valmistelussa. Erityisesti ennalta
ehkäisevää osiota on lujitettu ja siitä on tehty sitovampi. Six-pack-lainsäädännöllä
luotiin uusi käsite: merkittävä poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta
tai siihen tähtäävältä sopeuttamisuralta. Tällaisen poikkeaman riittämätön
korjaus voi ääritapauksessa johtaa siihen, että euroalueeseen kuuluvalle maalle
määrätään rahallisia seuraamuksia. Sopeuttamisuraa koskevia vaatimuksia
suunniteltaessa on otettu huomioon kestävyysriskit ja yleinen taloustilanne.
Menojen kasvulle asetettava vertailuarvo on otettu käyttöön, jotta
jäsenvaltioille voitaisiin antaa selkeämpiä toimintaohjeita. Osallistumisen ja täytäntöönpanon
valvonnan lisääntyminen ennalta ehkäisevässä osiossa on osoitus siitä, miten
tärkeää varovaisen finanssipolitiikan noudattaminen on taloudellisesti hyvinä
aikoina. Korjaavaa
osiota on parannettu operationalisoimalla
perussopimuksen mukainen velkakriteeri. Liiallisen alijäämän menettelyssä
annettujen suositusten noudattamatta jättämisestä euroalueen maille määrättäviä
seuraamuksia tiukennettiin. Liiallisen alijäämän menettelyn keston ajan
voimassa olevista nimellisen ja rakenteellisen alijäämän vuositavoitteista
annettiin uusia säännöksiä. Kaiken kaikkiaan vakaus- ja kasvusopimuksesta
tehtiin joustavampi sallimalla julkisen talouden vakauttamistahdin
mukauttaminen perustelluissa tapauksissa sekä ennalta ehkäisevän että korjaavan
osion osalta. Two-pack-lainsäädännöllä
otettiin käyttöön uusia valvonta- ja seurantamenettelyjä euroalueen
jäsenvaltioita varten, koska haluttiin ottaa huomioon euroalueen
jäsenvaltioiden talous- ja finanssipoliittisten tilanteiden heijastusvaikutusten
laajuus ja niiden mahdolliset seuraukset. Neuvosto ja komissio ovat ottaneet
käyttöön porrastetun seurantajärjestelmän sen varmistamiseksi, että liialliset
alijäämät korjataan oikea-aikaisesti ja kestävästi ja että riski siitä, ettei
jäsenvaltio noudata vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjä, voidaan havaita
varhaisessa vaiheessa. Järjestelmään kuuluu euroalueen jäsenvaltioiden
alustavista talousarviosuunnitelmista syksyisin laadittava analyysi ja
komissiolle suotu mahdollisuus antaa itsenäisesti suosituksia jäsenvaltioille,
joissa on liiallinen alijäämä. Siihen kuuluu myös kyseisille maille asetettu
vaatimus esittää talouskumppanuusohjelma, jossa kuvataan toteutettavat
finanssipoliittiset ja rakenneuudistukset, joilla varmistetaan alijäämien korjaaminen
tuloksellisesti ja kestävästi. Two-pack-säädöksillä
otettiin edellä esitetyn lisäksi, six-pack-lainsäädäntöpakettiin sisältyvän
julkisen talouden kehyksistä annetun direktiivin pohjalta käyttöön seuraavat
lisäelementit euroalueen jäsenvaltioiden julkisen talouden kehysten
lujittamiseksi: keskipitkän aikavälin suunnittelun korostaminen,
budjettimenettelyjen synkronoinnin ja läpinäkyvyyden lisääminen, menettelyt
harhattomien makrotalousennusteiden käytön edistämiselle
talousarviosuunnittelussa ja finanssipoliittisten sääntöjen noudattamisen
puolueeton seuranta kansallisella tasolla. Arviointi Kaiken kaikkiaan
uudistettu kehys on osoittanut tehonsa julkisen talouden valvonnan
lujittamisessa ja jäsenvaltioiden toiminnan ohjaamisessa niiden pyrkiessä vakauttamaan
julkista talouttaan vaikeassa taloustilanteessa. Vaikka EU:n uudistetut
finanssipoliittiset säännöt ovat olleet käytössä vasta lyhyen aikaa ja niiden
osuutta on vaikea erottaa muista politiikkatoimia ohjaavista tekijöistä,
alustavat kokemukset viittaavat siihen, että säännöillä on todellakin ollut
vaikutusta. Yleisesti ottaen julkisen talouden vakauttamisessa on edistytty:
koko EU:n keskimääräinen julkisen talouden alijäämä laski 4,5 prosentista
vuonna 2011 vuodelle 2014 ennustettuun noin 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Uudistetun ennalta
ehkäisevän osion tehoa tähän mennessä voidaan pitää rohkaisevana. Useimmat
asianomaiset jäsenvaltiot ovat joko saavuttaneet keskipitkän aikavälin
tavoitteensa (ks. liite 1.2) tai edistyneet riittävästi niiden tavoittelussa.
Toistaiseksi ei ole havaittu merkittäviä poikkeamia. Ennalta ehkäisevän osion
tuloksellisuudesta varsinkin menojen kasvulle asetetun vertailuarvon osalta
saadaan kuitenkin parempi käsitys vasta sitten, kun taloustilanne kohenee. Korjaavassa
osiossa on saatu merkittäviä tuloksia
liiallisen alijäämän korjaamisesta kestävällä tavalla sen jälkeen, kun six-pack
tuli voimaan joulukuussa 2011. Tuolloin 27 jäsenvaltiosta 23 oli liiallisen
alijäämän menettelyssä (ks. liite 1.3). Elokuun 2014 loppuun mennessä määrä oli
pudonnut yhteentoista (28 jäsenvaltiosta). Velan supistamista koskevasta
vertailuarvosta on saatu hyvin vähän kokemusta pitkälti siitä syystä, että
uusissa säännöissä vertailuarvon täydelle voimaantulolle asetettiin
siirtymäaika. Velkakriteerin soveltaminen on kuitenkin lisännyt tietoisuutta
velan merkityksestä julkisen talouden vakaudelle, ja se on tarjonnut
lisäkannustimia saattaa velkaantuminen kestävälle pohjalle. Nimelliselle ja
rakenteelliselle alijäämälle liiallisen alijäämän menettelyssä asetetut
välitavoitteet ovat mahdollistaneet yksityiskohtaisemman ja
läpinäkyvämmän neuvonnan ja seurannan. Näin on voitu lieventää kannustimia
lykätä rakenteellista sopeutusta ja on voitu ottaa huomioon suosituksen
taustalla olevaan makrotalouden skenaarioon liittyvä epävarmuus. Mahdollisuutta
mukauttaa annettuja suosituksia on käytetty hyvin perustelluissa tapauksissa,
ja se on viimeisten kymmenen vuoden aikana osoittautunut erityisen
hyödylliseksi mukautettaessa vakauttamisen suuntaa, kun olosuhteet ovat
muuttuneet nopeasti. Koska maille,
jotka eivät ole noudattaneet vakaus- ja kasvusopimuksen uudistettuja sääntöjä, ei
ole määrätty seuraamuksia, on mahdoton arvioida yksityiskohtaisesti sitä,
onko julkisen talouden valvonnan tehostamista euroalueella koskeva tavoite
todellakin saavutettu. Näyttäisi kuitenkin siltä, että two-pack-lainsäädännöllä
käyttöön otetut euroalueen maita koskevat julkisen talouden lisävalvontatoimet
ovat yleisesti ottaen onnistuneet tavoitteessaan vähintäänkin lisätä painetta liiallisen
alijäämän korjaamiseen. Komission mahdollisuus antaa itsenäisesti
suosituksia on ollut merkittävä lisä niiden jäsenvaltioiden seurantaan,
joissa on liiallinen alijäämä, koska sen ansiosta kyseisille maille voidaan
antaa ohjeistusta varhaisemmassa vaiheessa. Tästä seuraa, että riskit voidaan
havaita helpommin ja jäsenvaltio voi ottaa ne huomioon ja toteuttaa
varotoimenpiteitä. Talouskumppanuusohjelmat lisäävät politiikan
laatijoiden tietoisuutta rakenneuudistusten kytköksestä julkisen talouden kestävyyteen
ja niiden merkityksestä sille. Tämä edellyttää, että talouskumppanuusohjelmissa
keskitytään havaitsemaan varsinkin ne käytössä olevat ja mahdollisesti
tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan alijäämän korjaaminen kestävällä
tavalla. Vuoden 2013
syksyllä laadittiin ensimmäinen läpinäkyvä, vertailukelpoinen ja puolueeton
arvio kaikkien euroalueen jäsenvaltioiden alustavista talousarviosuunnitelmista
ennen kuin kansalliset parlamentit hyväksyivät ne.[6]
Arviointi merkitsi huomattavaa muutosta julkisen talouden valvontaan
sovellettavassa lähestymistavassa: painopiste siirtyi jälkiarvioinnista
ennakko-ohjaukseen. Se siis auttaa täyttämään tavoitteen, jonka mukaan EU:n
politiikkasuositus on otettava asianmukaisesti huomioon kansallisten
talousarvioiden valmistelussa. Lisäksi
two-pack-lainsäädännön tavoitteena ollut euroalueen jäsenvaltioiden julkisen
talouden kehysten lujittaminen on jo johtanut konkreettisiin parannuksiin.
Vuotuisesta budjetoinnista ja finanssipolitiikan keskipitkän aikavälin suunnittelusta
on tehty laaja-alaisempaa ja niiden laatua on parannettu. Nykyään nämä
prosessit perustuvat yleensä riippumattomasti laadittuihin tai vahvistettuihin
makrotalousennusteisiin. Euroalueen kansallisia budjetointiprosesseja ollaan
mukauttamassa two-pack-lainsäädännössä esitettyihin yhteisiin
välitavoitteisiin. Euroalueella on perustettu joukko riippumattomia elimiä,
joilla on kansallisen lain nojalla valtuudet seurata kansallisten
finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista, tai tällaisia elimiä on vahvistettu.
Koska useimmat näistä elimistä on perustettu vasta äskettäin, niiden
riippumattomuudesta, uskottavuudesta ja tuloksellisuudesta saadaan näyttöä
vasta lähivuosina. Säännöt ovat
mahdollistaneet tasapainon löytymisen kestävyysvaatimusten ja suhdannevakautusta
koskevien vaatimusten välillä. Tähän on päästy ennalta ehkäisevässä osiossa
muun muassa mukauttamalla julkisen talouden toimia taloustilanteen ja
kestävyysriskien perusteella ja korjaavassa osiossa jatkamalla liiallisen
alijäämän korjaamiselle asetettuja määräaikoja. Sekä ennalta ehkäisevään että
korjaavaan osioon sisältyy yleinen poikkeuslauseke sellaisia
poikkeuksellisia tilanteita varten, jotka muodostavat uhan joko euroalueen
talouksille tai koko EU:lle.
2.2 Makrotalouden
epätasapainoa koskeva menettely
Tavoitteet Makrotalouden
epätasapainoa koskevassa menettelyssä[7]
jäsenvaltioiden talouspolitiikan valvontaa laajennettiin julkisen talouden
kysymyksistä, ja se kattaa nyt ulkoisen epätasapainon, kilpailukyvyn,
omaisuuserien hinnat sekä kotimaan- ja ulkomaanvelan. Niiden kahden asetuksen
tavoitteena, joilla makrotalouden epätasapainoa koskeva menettely otettiin
käyttöön, oli luoda tuloksellinen kehys 1) makrotalouden epätasapainon
havaitsemiseen, 2) makrotalouden liiallisen epätasapainon ehkäisemiseen ja
korjaamiseen sekä 3) makrotalouden liiallisen epätasapainon korjaamisen
tehokkaaseen täytäntöönpanoon euroalueella. Näiden
tavoitteiden saavuttamiseksi otettiin käyttöön seuraavat välineet: Varoitusmekanismia
koskeva kertomus on alustava arviointiväline niiden
jäsenvaltioiden nimeämiseksi, joista on syytä laatia yksityiskohtaisempi arvio
(perusteellinen tarkastelu) ennen kuin voidaan määrittää, onko niissä
epätasapainoja tai liiallisia epätasapainoja. Kertomus auttaa indikaattoreita
ja tiettyjä lisämuuttujia (esim. sosiaaliset indikaattorit) sisältävän
tulostaulun avulla määrittämään myös sellaiset yhteisen edun mukaiset
epätasapainokysymykset, joista on syytä keskustella ja joita on koordinoitava
jäsenvaltioiden kesken. Perusteellisissa tarkasteluissa kartoitetaan
politiikkahaasteita ja -vaihtoehtoja suositusten laatimiseksi, ja ne antavat
aineksia EU:n toimielinten ja asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa käytävään
vuoropuheluun. Perusteellisia tarkasteluja laatiessaan komissiolla on
käytössään erittäin runsas aineisto analyysinsa pohjaksi. Makrotalouden
epätasapainoa koskevassa menettelyssä saatetaan toteuttaa ylimääräisiä
toimenpiteitä perusteellisten tarkastelujen sisältämien arvioiden ja päätelmien
perusteella sekä tilanteen vakavuudesta ja riskeistä riippuen. Jos epätasapaino
todetaan, makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn ennalta ehkäisevässä
osiossa voidaan antaa politiikkasuosituksia osana maakohtaisia suosituksia,
jotka komissio esittää eurooppalaisen ohjausjakson lopussa. Liiallista
epätasapainoa koskeva menettely (makrotalouden epätasapainoa koskevan
menettelyn korjaava osio) voidaan käynnistää sellaisten jäsenvaltioiden
tapauksessa, joissa on liiallinen epätasapaino. Korjaavan osion puitteissa
asianomaisia jäsenvaltioita pyydetään laatimaan korjaussuunnitelmat, joiden
täytäntöönpanoa seurataan säännöllisesti. Euroalueen jäsenvaltioille voidaan
määrätä taloudellisia seuraamuksia, jos niiden korjaussuunnitelmat eivät ole
haasteisiin nähden riittäviä ja jos niiden täytäntöönpano todetaan
puutteelliseksi. Vuonna 2013
komissio lujitti EMUn sosiaalista ulottuvuutta laatimalla keskeisten
työllisyys- ja sosiaali-indikaattoreiden tulostaulun ja otti käyttöön uusia
indikaattoreita, joille varoitusmekanismia koskeva kertomus pohjautuu. Tällaisia
indikaattoreita ovat esimerkiksi työvoimaosuus, pitkäaikaistyöttömien osuus,
nuorisotyöttömien osuus sekä köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa
olevien ihmisten osuus. Makrotalouden epätasapainoa
koskevassa menettelyssä ollaan ottamassa käyttöön työllisyys- ja
sosiaali-indikaattoreita, jotta työmarkkinoista, sosiaalisista suuntauksista ja
riskeistä saataisiin muodostettua parempi kuva. Komissio aikoo myös
varmistaa, että eurooppalaiset työmarkkinaosapuolet otetaan tiiviimmin mukaan
eurooppalaiseen ohjausjaksoon. Arviointi Varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen ja sen tulostaulun
tavoitteena ei ole epätasapainotilojen mekaaninen tunnistaminen. Tulostaulu on
kuitenkin osoittautunut hyödylliseksi välineeksi riskien ja epätasapainojen
korjaamisen alustavassa arvioinnissa. Tulostaulu on myös hyödyllinen viestinnän
ja vastuuvelvollisuuden väline perusteltaessa, miksi makrotaloudellisten
riskien yksityiskohtainen arvio on tai ei ole tarpeen määrätyn jäsenvaltion
tapauksessa. Tulostaulu ei ole staattinen väline, vaan komissio on tehnyt
siihen viimeisten kolmen vuoden aikana useita muutoksia yhteistyössä
parlamentin ja neuvoston kanssa. Vaikka tulostaulun pitämisessä suhteellisen
muuttumattomana on puolensa, sen muuttujien säännöllinen arviointi on tarpeen,
jotta voidaan ottaa huomioon sekä taloudessa ja siihen liittyvissä riskeissä
tapahtuva kehitys että tilastojen kehitys. Perusteelliset
tarkastelut ovat osoittautuneet makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn
olennaiseksi osaksi. Niissä on käsitelty kunkin talouden merkittävimpiä
epätasapainoja, ja niissä on selvitetty, miten epätasapaino vaikuttaa kasvuun,
työpaikkoihin ja rahoitusvakauteen keskipitkällä aikavälillä. Komissio on
julkaissut ensimmäisten kolmen vuoden aikana 42 perusteellista tarkastusta
(2012: 12 jäsenvaltiota, 2013: 14 jäsenvaltiota ja 2014: 17 jäsenvaltiota)
kaikkiaan 18 jäsenvaltiosta.[8]
Tämä selittyy sillä, että makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn
ensimmäiset kierrokset toteutettiin kriisin vallitessa ja elpymisen
käynnistyttyä, jolloin useissa jäsenvaltioissa todettiin epätasapainoja (ja
muutamissa liiallisia epätasapainoja), mikä edellytti tilanteen
yksityiskohtaista ja usein toistuvaa analysointia. Se, että
i) perusteellisen tarkastelun kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden, ii)
komission toteamien epätasapainotapausten ja iii) liiallisen epätasapainon
tapausten määrä kasvoi, ei tarkoita sitä, että makrotaloudelliset riskit EU:ssa
olisivat lisääntyneet. Kasvu kertoo siitä, että menettely on vähitellen tulossa
täysikasvuiseksi, että sen kohdeala laajenee ja että sillä pyritään
havaitsemaan mahdollisesti haitallinen kehitys ennen kuin sillä on vaikutusta
talouksiin. Tarkasteltaessa sitä,
onko menettelyllä onnistuttu määrittelemään olennaiset kysymykset, onko se edistänyt
tarkoituksenmukaisten politiikkasuositusten antamista ja niiden seurantaa ja
onko se vaikuttanut politiikasta kussakin jäsenvaltiossa ja EU:ssa
kokonaisuutena käytävään keskusteluun, on huomattava, että makrotalouden
epätasapainoa koskeva menettely yhdessä talouden ohjausjärjestelmän muiden
osien kanssa on osaltaan parantunut jäsenvaltioiden yhteisymmärrystä niiden
omista ja yhteisistä haasteista ja toimista, joilla niihin vastataan.
Politiikkasuositusten täytäntöönpanoa on kuitenkin parannettava ja lisäksi on
löydettävä välineet, joilla jäsenvaltioita voidaan paremmin kannustaa
välttämättömien toimien hyväksymiseen ja täytäntöön panemiseen. Liiallista
epätasapainoa koskevaa menettelyä ei ole toistaiseksi sovellettu.
Komissio havaitsi vuosina 2013 ja 2014 viisi liiallisen epätasapainon tapausta
muttei pyytänyt neuvostoa toteamaan niitä muodollisesti, joten menettelyä ei
käynnistetty. Molempina vuosina komissio katsoi, että asianomaisten maiden
(2013: Espanja ja Slovenia, 2014: Italia, Kroatia ja Slovenia) hallitusten
kansallisissa uudistusohjelmissaan ja vakausohjelmissaan (tai
lähentymisohjelmissaan) esittämät toimet olivat tarkoituksenmukaisia
perusteellisissa tarkasteluissa nimettyihin haasteisiin nähden. Kussakin
tapauksessa komissio on kuitenkin käyttänyt makrotalouden epätasapainoa
koskevalle menettelylle ominaista joustoa ja käynnistänyt toimien
täytäntöönpanon tiiviin seurannan, joka lisää vertaispainetta ja
edistää toiminnan reaaliaikaista arviointia ja uudistustoimia jäsenvaltioissa.[9]
2.3 Rahoitusvakauteen
liittyvistä vaikeuksista kärsivät euroalueen maat[10]
Tavoitteet Toisen
two-pack-asetuksen päätavoitteena on lujittaa niiden jäsenvaltioiden seurantaa
ja valvontaa, joilla on rahoitusvakauteensa liittyviä vakavia vaikeuksia tai
sellaisten uhka. Sen tavoitteena on luoda läpinäkyvät, tehokkaat,
yksinkertaiset ja ennustettavissa olevat valvontaprosessit sellaisia
jäsenvaltioita varten, jotka ovat tehostetussa valvonnassa, makrotalouden
sopeutusohjelmassa tai ohjelman jälkeisessä valvonnassa. Sopeutusohjelmassa
olevien euroalueen jäsenvaltioiden osalta keskeytetään ennalta ehkäisevien
välineiden muutoin päällekkäisten menettelyjen täytäntöönpano. Näitä ovat
eurooppalainen ohjausjakso, makrotalouden epätasapainoa koskeva menettely ja
toinen two-pack-asetus. Tämä heijastaa muun muassa sitä, että makrotalouden
epätasapainoa koskeva menettely on ennalta ehkäisevä menettely eikä
kriisinhallintaväline.[11] Arviointi Euroalueen
jäsenvaltioista Kreikka, Irlanti, Portugali ja Kypros saivat makrotalouden
sopeutusohjelmaan kytkettyä rahoitustukea asetuksen voimaantulohetkellä
toukokuussa 2013. Kypros ja Kreikka, joissa ohjelmat ovat vielä käynnissä, ovat
tehneet osittaisen paluun markkinoille odotettua aikaisemmin. Espanja on
pyytänyt rahoitustukea ainoastaan rahoituslaitosten pääomittamiseen, eikä
maahan ole sovellettu makrotalouden sopeutusohjelmaa. Irlanti ja Portugali ovat
puolestaan saattaneet makrotalouden sopeutusohjelmansa onnistuneesti päätökseen
ja siirtyneet ohjelman jälkeiseen valvontavaiheeseen. Espanjaan on ollut
ohjelman jälkeisessä valvonnassa sen jälkeen, kun sen finanssisektorin ohjelma
päättyi tammikuussa 2014. Kaikki kolme maata ovat palanneet
valtionvelkamarkkinoille kestävällä korkotasolla. Kaiken kaikkiaan julkisen
talouden alijäämän supistamisessa on saatu hyviä tuloksia nykyisissä ja
entisissä ohjelmamaissa, ja kaiken kaikkiaan julkisen velan kasvu on
pysähtymässä. Näistä maista
saatujen kokemusten perusteella voidaan sanoa, että yhtenäiset säännöt
todellakin lisäävät valvonnan ja seurannan läpinäkyvyyttä, ennustettavuutta,
käytännöllisyyttä ja tehokkuutta jäsenvaltioissa, joissa on vakavia
rahoitusvaikeuksia tai sellaisten uhka. Koska asetus tuli voimaan vasta sen
jälkeen kun kaikki nykyiset ja jo loppuun saatetut ohjelmat olivat käynnistyneet,
on selvää, että tuloksellisuuden arviointi jää puutteelliseksi. Monet asetuksen
säännökset ovat tähdellisiä siinä vaiheessa, kun ohjelmia laaditaan ja niistä
neuvotellaan. Käynnissä olevien ohjelmien osalta kyseinen vaihe oli ennen
asetuksen voimaantuloa. Asetuksen tuloksellisuutta ei siksi voida arvioida
näiden aiempien vaiheiden osalta. Asetuksen tuloksellisuutta ei ole mahdollista
arvioida myöskään tehostetun valvonnan osalta, koska yhtäkään euroalueen
jäsenvaltiota ei ole toistaiseksi asetettu tehostettuun valvontaan. Ohjelman
jälkeisen valvonnan tuloksellisuutta on vaikea arvioida myös siksi, että
Irlanti, Espanja ja Portugali ovat olleet valvonnassa alle vuoden. Näin ollen
tuloksellisuutta voidaan arvioida kunnolla ainoastaan käynnissä olevien makrotalouden
sopeutusohjelmien osalta. Edellä mainittu talouden kehityskulku huomioon ottaen
käynnissä olevissa makrotalouden sopeutusohjelmissa on saavutettu asetuksen
tavoitteet, eli talous- ja finanssitilanne on taas terveellä ja kestävällä
pohjalla ja pääsy rahoitusmarkkinoille on uudestaan turvattu. Mikäli asetuksen
muut säännökset pannaan tulevaisuudessa täytäntöön, luvassa on muun muassa
parannuksia Euroopan parlamentille tiedottamisessa. Lisäksi asetukseen sisältyy
joukko vaatimuksia, joiden tavoitteena on ottaa ohjelmien sosiaaliset
vaikutukset paremmin huomioon ja parantaa terveydenhuollon ja koulutuksen
kaltaisten tärkeiden alojen suojelua.
3. TALOUDEN
OHJAUSJÄRJESTELMÄ, EU:N TYÖLLISYYS- JA KASVUSTRATEGIAN TAVOITTEIDEN
SAAVUTTAMINEN JA TALOUSPOLITIIKAN TIIVIIMPI KOORDINOINTI
Uudistetun
talouden ohjausjärjestelmän vaikutusta lähentymiskehitykseen on vaikea
arvioida, koska uuden lainsäädännön käyttöönotosta kulunut aika on aivan liian
lyhyt mielekkäiden päätelmien tekemiseen. Makrotalouden epätasapainoa koskevasta
menettelystä saadut kokemukset ovat tältä osin hyvä esimerkki. Vaikka moniin
’virtojen’ epätasapainotiloihin (esim. vaihtotaseen alijäämä) on puututtu, sama
ei päde ’varantojen’ epätasapainotiloihin (esim. ulkomaanvelka). Vaikka
makrotaloudelliset riskit ovatkin vähentyneet monissa maissa, mielekkään arvion
laatiminen siitä, ovatko menettelyssä annetut politiikkasuositukset todellakin
edistäneet kasvua, työllisyyttä ja rahoitusvakautta, vaatisi paljon pidemmän
ajan kuin makrotalouden epätasapainoa koskevasta menettelystä tähän mennessä
kertyneet kokemukset. Todellinen testi tulee olemaan se, voidaanko välineellä
estää epätasapainotilojen ja riskien muodostuminen taloudellisesti hyvinä
aikoina. Uudella
ohjausjärjestelmällä varmistetaan politiikan tiivis koordinointi, minkä pitäisi
tukea kasvua, lähentymistä sekä älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua
koskevan Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamista.[12]
Koska uusi ohjausjärjestelmä estää merkittävien makrotalouden
epätasapainotilojen muodostumisen, sen pitäisi myös hillitä niitä voimia, jotka
ovat nykyisin tärkein syy suuriin suhdanne-eroihin jäsenvaltioiden välillä.
Six-pack- ja two-pack-säädökset ovat merkittävästi vahvistaneet EU:n
ohjauskehystä politiikan eri aloilla. Eurooppalainen ohjausjakso yhdistää nämä
eri välineet talouden ja julkisen talouden monenvälisen yhdennetyn valvonnan
kehykseen, ja vuoden 2015 eurooppalaisen ohjausjakson yksinkertaistaminen ja
lujittaminen vuotta 2015 koskevassa komission kasvuselvityksessä esitetyllä tavalla
tehostaa sitä entisestään.[13] Talouden
valvontavälineiden väliset suhteet ovat monimutkaisia ja heikentävät
politiikanteon läpinäkyvyyttä, mikä puolestaan luo haasteita valvonnan
toteutukselle, viestinnälle sidosryhmien ja suuren yleisön kanssa ja sitä
kautta omistajuudelle, demokraattiselle oikeutukselle ja
vastuuvelvollisuudelle. Kansallisten parlamenttien aito osallistuminen on
jatkossakin äärimmäisen tärkeää, jotta voidaan huolehtia jäsenvaltioiden
toimien oikeutuksesta. EU:n tasolla Euroopan parlamentilla on keskeinen rooli
etenkin taloudellisessa vuoropuhelussa, jonka avulla on varmistettu, että
institutionaalisia toimijoita on säännöllisesti vaadittu tilille tärkeimmistä
talouden ohjausjärjestelmään liittyvistä kysymyksistä.
4. PÄÄTELMÄT
Talouden ohjausjärjestelmään
on tehty perustavanlaatuisia muutoksia finanssi- ja talouskriisin
jälkimainingeissa. Tämän kehityksen ytimessä on monia ohjausta koskevia
säädöksiä, joilla olemassa olevaa ohjausjärjestelmää on voitu merkittävästi
vahvistaa. Kaiken kaikkiaan alijäämät ovat supistuneet ja monet maat ovat
voineet irtautua liiallisen alijäämän menettelystä. Myös epätasapainotiloja
ollaan korjaamassa. Kasvu on kuitenkin edelleen haurasta ja talouden haasteet
mittavia. Koska uuden
talouden ohjausjärjestelmän käyttöönotosta on kulunut vasta vähän aikaa, sen
soveltamisesta ei ole runsaasti kokemusta, ja osaa välineistä ei ole
edelleenkään testattu. Lisäksi järjestelmää on toistaiseksi sovellettu
vakavassa finanssi- ja talouskriisissä (ja sen jälkimainingeissa), mikä
vaikeuttaa sen tuloksellisuuden arvioimista taloudellisesti suotuisemmissa
olosuhteissa. Järjestelmän tuloksellisuus riippuukin suuressa määrin sen
ennalta ehkäisevän osion toimivuudesta, mikä on vielä osoitettava toteen
paremman taloustilanteen vallitessa. Tässä
uudelleentarkastelussa on tullut esiin joitakin vahvuuksia ja mahdollisia
politiikanteon läpinäkyvyyteen ja mutkikkuuteen liittyviä parannuskohteita sekä
niiden vaikutus kasvuun, epätasapainoihin ja lähentymiseen. Komissio aikoo
keskustella niistä Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa lähikuukausina. LIITE 1:
FINANSSIPOLIITTINEN VALVONTA
1.1.
Voimassa oleviin vaatimuksiin vuonna 2011 tehtyjen uudistusten (kursiivilla)
vaikutukset vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevään ja korjaavaan osioon
Tavoite || Toimenpiteet || Sopeuttamisura || Täytäntöönpanon valvonnan toimenpiteet Ennaltaehkäisevä osio Vaatimuksena lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen rahoitusasema || Maakohtaiset keskipitkän aikavälin tavoitteet (rakenteellisina lukuina): - luodaan turvamarginaali alijäämän 3 prosentin viitearvoon nähden - varmistetaan nopea eteneminen kohti julkisen talouden kestävyyttä - mahdollistetaan finanssipoliittinen liikkumavara Euroalueen ja ERM II:n jäsenvaltiot: viitearvo ‑1 prosenttia suhteessa BKT:hen Menojen kasvun viitearvo: menojen, joista on vähennetty päätösperäiset toimenpiteet, kasvu ≤ keskipitkän aikavälinen potentiaalinen BKT || Viitearvo 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen: - enemmän hyvinä aikoina - vähemmän huonoina aikoina >0,5 prosenttia, jos velka yli 60 prosenttia tai jos kestävyyteen kohdistuu huomattavia riskejä Tilapäinen poikkeaminen sopeutusuralta voidaan hyväksyä, jos: - toteutetaan merkittäviä rakenneuudistuksia, joilla on todellisia vaikutuksia julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen – painopisteenä eläkeuudistus – epätavallinen tapahtuma, johon kyseinen jäsenvaltio ei voi vaikuttaa ja jolla on merkittävää vaikutusta sen julkisen talouden rahoitusasemaan - euroalueen tai koko unionin talous on vakavassa taantumassa edellyttäen, että tämä ei vaaranna julkistalouden keskipitkän aikavälin kestävyyttä || Merkittävän poikkeaman (0,5 % keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai sopeuttamisuralta yhden vuoden tai kumulatiivisesti kahden vuoden ajan) korjaamiseen sovellettava menettely Euroalueella: Finanssipoliittiset seuraamukset, jos toimien toistuva laiminlyönti (korollinen talletus, jonka määrä on 0,2 % suhteessa BKT:hen) Korjaava osio Vakavien finanssipoliittisten virheiden korjaaminen || Määritellyt viitearvot: - alijäämä 3 prosenttia suhteessa BKT:hen - velka 60 prosenttia suhteessa BKT:hen tai lähestyy riittävän nopeasti viitearvoa Lähestyy riittävän nopeasti viitearvoa = noudattaa velan supistamista koskevaa viitearvoa Velan supistamista koskeva viitearvo = kavennetaan keskimäärin 5 prosentilla vuodessa kolmen vuoden aikana eroa 60 prosentin viitearvoon, otetaan huomioon suhdannekierto tai noudattaminen seuraavien kahden vuoden ajan. (Liiallisen alijäämän menettelyssä oleville jäsenvaltiolle myönnetty voimaan tulolle (joulukuu 2011) siirtymäaika, joka on kolme vuotta liiallisen alijäämän korjaamisesta) || Viitearvona vuotuinen vähimmäisparannus, joka on vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (rakenteellisina lukuina) Määräajan mahdollinen pidentäminen: - jos tuloksellisia toimia on toteutettu, mutta odottamattomat haitalliset taloudelliset tapahtumat ovat vaikuttaneet erityisen epäsuotuisasti julkiseen talouteen. - euroalueen tai koko unionin talouden vakava taantuma edellyttäen, että tämä ei vaaranna julkisen talouden kestävyyttä keskipitkällä aikavälillä || Euroalueella: Varhaisessa vaiheessa toteutettava ja asteittainen seuraamusjärjestelmä liiallisen alijäämän menettelyn kaikissa vaiheissa
1.2
Ennaltaehkäisevän osion piiriin kuuluvien maiden rakenteellinen rahoitusasema
ja keskipitkän aikavälin tavoite
1.3
Liiallisen alijäämän menettelyssä olevien jäsenvaltioiden lukumäärä
1.4
Liiallisen alijäämän menettelyssä annettujen neuvoston suositusten mukaiset
suositellut rakenteelliset toimet (prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen)
|| || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 || 2014 || 2015 || 2016 IE || 27.4.2009 || || 1,5 || 1,5 || 1,5 || 1,5 || || || 2.12.2009 || || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || || 7.12.2010 || || || 1,91 || 1,91 || 1,91 || 1,91 || 1,91 || FR || 27.4.2009 || || 1 || 1 || 1 || || || || 2.12.2009 || || 1,12 || 1,12 || 1,12 || 1,12 || || || 21.6.2013 || || || || || 1,3 || 0,8 || 0,8 || ES || 27.4.2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || || 2.12.2009 || || 1,6 || 1,6 || 1,6 || 1,6 || || || 10.7.2012 || || || || 2,7 || 2,5 || 1,9 || || 21.6.2013 || || || || || 1,1 || 0,8 || 0,8 || 1,2 MT || 16.2.2010 || || || 0,75 || || || || || 21.6.2013 || || || || || 0,7 || 0,7 || || BE || 2.12.2009 || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || || 21.6.2013 || || || || || 1 || || || DE || 2.12.2009 || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || IT || 2.12.2009 || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || || NL || 2.12.2009 || || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || 21.6.2013 || || || || || 0,6 || 0,7 || || AT || 2.12.2009 || || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || PT || 2.12.2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || 9.10.2012 || || || || 2,3 || 1,6 || 1,3 || || 21.6.2013 || || || || || 0,6 || 1,4 || 0,5 || SI || 2.12.2009 || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || 21.6.2013 || || || || || 0,7 || 0,5 || 0,5 || SK || 2.12.2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || UK || 8.7.2008 || 0,5 || || || || || || || 24.3.2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || 2.12.2009 || || 1,75 || 1,75 || 1,75 || 1,75 || 1,75 || || LV || 7.7.2009 || || 2,75 || 2,75 || 2,75 || || || || PL || 7.7.2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || || 21.6.2013 || || || || || 0,8 || 1,3 || || 2.12.2013 || || || || || || 1 || 1,2 || LT || 7.7.2009 || 1,5 || 1,5 || 1,5 || || || || || 16.2.2010 || || 2,25 || 2,25 || 2,25 || || || || RO || 7.7.2009 || || 1,5 || 1,5 || || || || || 16.2.2010 || || 1,75 || 1,75 || 1,75 || || || || CZ || 2.12.2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || BG || 13.7.2010 || || || 0,75 || || || || || DK || 13.7.2010 || || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || Keskimääräiset vuotuiset toimet. Tummennetut solut kuvaavat vuotuisia tavoitteita. Ei sisällä Kreikkaa ja Kyprosta (julkisen talouden toimet on esitetty perusjäämän muutoksina (Kreikka) tai toimenpiteiden nimellisarvona (Kypros). Huom. 1 Suositus ilmaistu kumulatiivisesti koko liiallisen alijäämän menettelyn ajalta. 2 ”Yli 1 % suhteessa BKT:hen”
1.5 Alustavista
talousarviosuunnitelmista 15. lokakuuta 2013 annetut komission lausunnot
Maa || Noudatetaanko alustavassa talousarviosuunnitelmassa kasvu- ja vakaussopimusta || Noudatetaanko vuoden 2013 maakohtaisten suositusten finanssipoliittisia ja rakenteellisia uudistuksia Kokonaisarvio komission syksyn 2013 talousennusteen perusteella || Liiallisen alijäämän menettelyn noudattaminen 2013/2014 || Ennaltaehkäisevän osion vaatimusten noudattaminen 2014 || Kokonaisarvio edistymisestä finanssi-poliittisissa ja rakenteellisissa uudistuksissa || Edistyminen maakohtaisten suositusten rakenneosion mukaisissa yksilöllisissä uudistuksissa kesäkuun 2013 jälkeen BE || pitkälti säännösten mukainen || liiallisen alijäämän kestävä korjaaminen vuonna 2013 || keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta poiketaan jonkin verran || edistynyt rajoitetusti || rajoitetut toimet: nimenomaisten koordinointijärjestelyjen hyväksyminen liittovaltiotasolla ja alemmilla hallintotasoilla DE || säännösten mukainen || ei sovelleta || keskipitkän aikavälin tavoite ylitetty || ei edistystä || maakohtaisten suositusten rakenneosion suhteen ei toteutettu toimia EE || säännösten mukainen || ei sovelleta || keskipitkän aikavälin tavoitteet saavutettu || edistytty jonkin verran || edistytty: tasapainoisen talousarvion sääntö rajoitetut toimet: monivuotiset menosäännöt ja -katot ES || riskinä, ettei säännöksiä noudateta || julkisen talouden toimet toteutettu vuonna 2013, riskejä vuonna 2014 || ei sovelleta || edistytty jonkin verran* || edistytty: riippumaton finanssipolitiikan instituutio; julkisen sektorin rästit; indeksointijärjestelmät; eläkejärjestelmä; julkishallinnon uudistus; terveydenhuoltomenot rajoitetut toimet: kattava menojen uudelleentarkastelu; verojärjestelmän uudelleentarkastelu FR || säännösten mukainen, ei marginaalia || julkisen talouden toimet toteutettu 2013/2014 || ei sovelleta || edistynyt rajoitetusti* || edistytty: eläkejärjestelmä rajoitetut toimet: menojen uudelleentarkastelu verojärjestelmä hajauttaminen IT || riskinä, ettei säännöksiä noudateta || ei sovelleta || velan viitearvoa noudatettu vuonna 2013, riskejä vuonna 2014 || edistynyt rajoitetusti || rajoitetut toimet: julkisen menot; veropolitiikka LU || riskinä, ettei säännöksiä noudateta || ei sovelleta || merkittävä poikkeaminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta || edistytty jonkin verran || edistytty: keskipitkän aikavälin finanssipoliittinen kehys MT || riskinä, ettei säännöksiä noudateta || yleistavoite saavutettu vuonna 2013, julkisen talouden toimiin kohdistuu riskejä vuosina 2013/2014 || ei sovelleta || edistynyt rajoitetusti* || edistytty: julkisen talouden kehys; julkishallinnon tehokkuus (edelleen hyväksymis- ja täytäntöönpanoriskejä); terveydenhuolto (epätäydelliset tiedot) rajoitetut toimet: eläkejärjestelmä NL || säännösten mukainen, ei marginaalia || julkisen talouden toimet toteutettu vuosina 2013/2014 || ei sovelleta || edistytty jonkin verran* || edistytty: julkisen talouden kehys; asuntomarkkinat (aikaisempien uudistusten täytäntöönpano) rajoitetut toimet: eläkejärjestelmä; verohyvitykset ja vähennykset AT || pitkälti säännösten mukainen || liiallisen alijäämän kestävä korjaaminen vuonna 2013 || keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta poiketaan jonkin verran || edistytty jonkin verran || edistytty: eläkejärjestelmä; työmarkkinat rajoitetut toimet: eläke-etuuksien liittäminen elinajanodotteen muutoksiin; eläkeiän yhdenmukaistaminen SI || säännösten mukainen, ei marginaalia || julkisen talouden toimet toteutettu vuosina 2013/2014 || ei sovelleta || edistynyt rajoitetusti* || edistytty: verojärjestelmä; julkisen talouden kehys; pitkäaikaishoito rajoitetut toimet: eläkejärjestelmä SK || pitkälti säännösten mukainen || kestävään korjaamiseen kohdistuu riskejä vuonna 2014; julkisen taloudet toimet toteutettu || sopeuttamisuralta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta poiketaan jonkin verran || edistynyt rajoitetusti || edistytty: verojärjestelmä (veronkanto) rajoitetut toimet: eläkejärjestelmä; veropolitiikka; terveydenhuolto; talousarviosäännöt FI || riskinä, ettei säännöksiä noudateta || ei sovelleta || keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta poiketaan merkittävästi, 60 prosentin viitearvo ylittyy vuonna 2014 || edistytty jonkin verran || edistytty: julkisen sektorin tehokkuus; kuntasektorin rahoitus; eläkeuudistus
LIITE
2: MAKROTALOUDEN EPÄTASAPAINOJA KOSKEVA MENETTELY
2.1
Yhteenveto makrotalouden epätasapainoja koskevan menettelyn soveltamisen
tuloksista
|| Varoitusmekanismia koskevien kertomusten päätelmät || Päätelmät perusteellisen tarkastelun jälkeen || Huomautuksia Epätasapainot || joista liiallisia epätasapainoja Komission mielestä || Komission suositukset neuvoston hyväksyttäviksi || Neuvoston hyväksymät 2012 || Perusteellinen tarkastelu 12 jäsenvaltiosta: BE, BG, DK, ES, FR, IT, CY, HU, SI, SE, FI, UK. Perusteellista tarkastelua ei tarvita (ei epätasapainoja) 11 jäsenvaltiosta: CZ, DE, EE, LV, LT, LU, MT, NL, PL, AT, SK. Ohjelmamaat (4): EL, IE, PT, RO. || Kaikki jäsenvaltiot (12), joista laadittiin perusteellinen tarkastelu. || Ei. || Ei. || Ei. || Kyproksen ja Espanjan tapauksessa menettelyn oli lähellä (komissio arvioi molempien maiden epätasapainojen olevan erittäin vakavia). Koska molemmat maat pyysivät rahoitustukea (joskin erityyppistä) pian tämän jälkeen, jälkikäteen voidaan katsoa, että liiallinen epätasapaino olisi pitänyt todeta. Komissio arvioi Ranskan, Italian, Unkarin ja Slovenian epätasapainojen olevan vakavia. 2013 || Perusteellinen tarkastelu 14 jäsenvaltiosta: BE, BG, DK, ES, FR, IT, HU, CY, MT (uusi), NL (uusi), SI, SE, FI, UK. Perusteellista tarkastelua ei tarvita (ei epätasapainoja) 9 jäsenvaltiosta: CZ, DE, EE, LV, LT, LU, PL, AT, SK. Ohjelmamaat (5): EL, IE, PT, RO, ja pian varoitusmekanismia koskevan kertomuksen julkaisun jälkeen: CY. Espanjaa ei katsottu ohjelmamaaksi sen sopeutusohjelman ja rahoitustuen alakohtaisen luonteen vuoksi. || Kaikki jäsenvaltiot (13), joista laadittiin perusteellinen tarkastelu. || ES, SI. || Ei. || Ei. || Kyproksesta ei laadittu perusteellista tarkastelua, koska rahoitustukea koskeva sopimus tehtiin varoitusmekanismia koskevan kertomuksen ja perusteellisten tarkastelujen julkistamisen välillä. Komissio arvioi Ranskan, Italian ja Unkarin epätasapainojen edellyttävän määrätietoisia politiikkatoimia. Vaikka Sloveniassa ja Italiassa todettiin liiallinen epätasapaino vuonna 2013, makrotalouden epätasapainoja koskevan menettelyn korjaavaa osiota ei käytetty kansallisissa uudistusohjelmissa ja vakausohjelmissa esitettyjen politiikkatoimien laadun vuoksi. Sen sijaan komissio aloitti näiden kahden jäsenvaltion epävirallisen erityisseurannan ja varasi itselleen mahdollisuuden käynnistää korjaava osio myöhemmin. 2014 || Perusteellinen tarkastelu 17 jäsenvaltiosta: BE, BG, DE (uusi), DK, IE (uusi, sopeutusohjelman onnistuneen loppuun saattamisen ja vakiomenettelyihin palaamisen jälkeen), ES, FR, HR (uusi, liittymisen jälkeen), IT, LU (uusi), HU, MT, NL, SI, SE, FI, UK. Perusteellista tarkastelua ei tarvita (ei epätasapainoa): 7 jäsenvaltiota: CZ, EE, LV, LT, PL, AT, SK. Ohjelmamaat (4): EL, CY, PT, RO || Kaikki jäsenvaltiot, joista laadittiin perusteellinen tarkastelu, paitsi DK, MT ja LU, joissa ei todettu epätasapainoa (14). || IT, HR, SI. || Ei. || Ei. || Komissio arvioi Irlannin, Espanjan, Ranskan, Italian ja Unkarin epätasapainojen edellyttävän määrätietoisia politiikkatoimia. Monia toimia toteutettiin ensimmäistä kertaa: -- menettelyn ”vakavuustason” muuttuminen Espanjan tapauksessa liiallisesta epätasapainosta epätasapainoon. -- epätasapainoja ei perusteellisten tarkastelujen pohjalta todettu kolmessa tapauksessa (DK, LU, MT). -- perusteellinen tarkastelu laadittiin ensimmäistä kertaa erittäin suuren vaihtotaseen ylijäämän vuoksi (Saksa) -- entinen ohjelmamaa (Irlanti) palasi makrotalouden epätasapainoja koskevaan menettelyyn. Kuten vuonna 2013, korjaavaa osiota ei aloitettu, koska komissio katsoi, että kansallisissa uudistusohjelmissa ja vakaus- ja kasvuohjelmissa esitetyt toimenpiteet olivat riittävän määrätietoisia. Sen sijaan komissio ilmoitti käynnistävänsä toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevan erityisvalvonnan niin Italian, Kroatian ja Slovenian (liiallinen epätasapaino) kuin Irlannin ja Espanjan (ohjelman jälkeinen valvonta) sekä Ranskan osalta.
2.2
Vuosien 2012–2014 kierroksilla havaittujen epätasapainojen ja liiallisten epätasapainojen
luonne
|| Vuosi || Epätasapainon luonne BE || 2012 || Epätasapaino: Makrotalouden kehitykseen on hyödykkeiden ulkoisen kilpailukyvyn ja velkaantuneisuuden (varsinkin suuren julkisen velan ) osalta kiinnitettävä enemmän huomiota, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapaino: Makrotalouden kehitykseen on hyödykkeiden ulkoisen kilpailukyvyn ja velkaantuneisuuden osalta edelleen syytä kiinnittää huomiota ottaen huomioon mittavan julkisen velan vaikutukset reaalitalouteen. || 2014 || Epätasapaino: Hyödykkeiden ulkoiseen kilpailukykyyn on edelleen syytä kiinnittää huomiota, sillä jatkuva heikkeneminen uhkaisi makrotalouden vakautta. BG || 2012 || Epätasapaino: Ulkomaiseen velkaantuneisuuteen ja makrotalouden kehitykseen, joka liittyy yritysten velkavivun purkamiseen ja työmarkkinoiden sopeutusprosessiin, on kiinnitettävä huomiota, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapaino: Velkavivun purkamisen vaikutukseen yrityssektorilla ja ulkoisten rahoitusasemien, kilpailukyvyn ja työmarkkinoiden jatkuvaan sopeutukseen on kiinnitettävä edelleen huomiota. || 2014 || Epätasapaino: Erityisesti työmarkkinoiden pitkittynyt sopeutus edellyttää toimenpiteitä, kun taas ulkoisen rahoitusaseman korjaaminen ja yritysten velkaantumisen vähentäminen etenevät hyvin. DK || 2012 || Epätasapaino: Tiettyyn makrotalouden kehitykseen, varsinkin maan ulkoisen kilpailukyvyn taustalla oleviin tekijöihin ja kotitalouksien velkaantuneisuuteen liittyviin mahdollisiin riskeihin, on kiinnitettävä huomiota, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapaino: Asuntomarkkinoilla jatkuvaan sopeutukseen, kotitalouksien ja yksityisen sektorin huomattavaan velkaantuneisuuteen ja ulkoisen kilpailukyvyn vetureihin on kiinnitettävä edelleen huomiota. || 2014 || Ei enää makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä tarkoitettua epätasapainoa: Asuntomarkkinoiden sopeutus ja yksityisen sektorin huomattavan velan vaikutukset reaalitalouteen ja finanssisektorin vakauteen näyttävät olevan hallinnassa. Nämä seikat, samoin kuin ulkoisen kilpailukyvyn veturit, edellyttävät kuitenkin jatkuvaa seurantaa DE || 2014 || Epätasapaino: Vaihtotase on ollut jatkuvasti huomattavan ylijäämäinen, mikä kertoo vahvasta kilpailukyvystä, mutta samaan aikaan suuri osa säästöistä on investoitu ulkomaille. Se on myös merkki siitä, että kotimainen kysyntä on jäänyt vaimeaksi ja että talouden resursseja ei välttämättä ole kohdennettu tehokkaasti. Vaikka vaihtotaseen ylijäämiin ei liity samanlaisia riskejä kuin suuriin alijäämiin, Saksan vaihtotaseen ylijäämän suuruutta ja pysyvyyttä on syytä seurata tiiviisti. Erityisesti Saksan talouden suuruusluokka huomioon ottaen on erityisen tärkeää toteuttaa toimia, joilla voidaan pienentää sekä maan omaan talouteen että euroalueeseen kohdistuvien haittavaikutusten riskiä. IE || 2014 || Epätasapainoja, jotka edellyttävät erityisseurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia: Finanssisektorin kehitys, yksityisen ja julkisen sektorin velkaantuneisuus, ja siihen liittyen ulkoisen brutto- ja nettovelan määrä sekä työmarkkinoiden tilanne merkitsevät, että riskejä on edelleen olemassa. ES || 2012 || Erittäin vakava epätasapaino: Makrotalouden kehitys, varsinkin yksityisen sektorin suureen velkataakkaan, voimakkaasti negatiiviseen ulkoiseen rahoitusasemaan ja finanssialaan liittyvä kehitys, johon on vaikuttanut asuntomarkkinoiden kehitys, edellyttää tarkkaa seurantaa ja kiireellistä talouspoliittista huomiota, jotta voidaan välttää kielteiset vaikutukset talouden sekä talous- ja rahaliiton toimintaan. || 2013 || Liiallinen epätasapaino: Kasvun ja rahoitusvakauden vaarana on edelleen hyvin suuri kotimaisen ja ulkomaisen velan määrä. Määrätietoiset EU:n tasolla ja Espanjassa toteutetut politiikkatoimet ovat johtaneet näkyvään virtojen sopeutukseen, rahoituskustannusten alenemiseen ja välittömien riskien pienenemiseen. || 2014 || Epätasapainoja, jotka edellyttävät erityisseurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia: Viime vuonna liiallisiksi todettujen epätasapainojen sopeutus on edennyt selvästi monessa suhteessa, ja paluu positiiviseen kasvuun on vähentänyt riskejä. Epätasapainojen, erityisesti kotimaisen ja ulkomaisen velan, suuruus ja niiden keskinäinen riippuvuus merkitsee, että riskejä on edelleen olemassa. Komissio jatkaa neuvoston Espanjalle EU-ohjausjakson yhteydessä suosittamien toimenpiteiden erityisseurantaa ja raportoi siitä säännöllisesti neuvostolle ja euroryhmälle. Seuranta perustuu ohjelman jälkeiseen valvontaan. FR || 2012 || Vakava epätasapaino: Makrotalouden kehitykseen on viennin ja kilpailukyvyn osalta kiinnitettävä huomiota, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapainoja, jotka edellyttävät erityisseurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia: Kauppataseen ja kilpailukyvyn heikkenemiseen, johon sekä kustannustekijät että muut tekijät vaikuttavat, on kiinnitettävä edelleen huomiota tilanteessa, jossa ulkoinen rahoitusasema heikkenee ja julkinen velka on huomattava. Erityisesti Ranskan talouden koon huomioon ottaen tarve toteuttaa toimia, joilla pienennetään maan talouteen ja talous- ja rahaliiton toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä, on erityisen huomattava. || 2014 || Epätasapainoja, jotka edellyttävät erityisseurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia: Toimenpiteiden toteuttamisessa on kiinnitettävä huomiota erityisesti kauppataseen ja kilpailukyvyn heikkenemiseen sekä julkisen sektorin merkittävän velkaantumisen vaikutuksiin. Erityisesti Ranskan talouden suuruusluokka huomioon ottaen on erityisen tärkeää toteuttaa määrätietoisia toimia, joilla voidaan pienentää sekä maan omaan talouteen että euroalueeseen kohdistuvien haittavaikutusten riskiä. Koska toimenpiteiden tarve mainittiin jo vuoden 2013 perusteellisessa tarkastelussa, komissio käynnistää neuvoston Ranskalle EU-ohjausjakson yhteydessä suosittamien toimenpiteiden erityisseurannan ja raportoi siitä säännöllisesti neuvostolle ja euroryhmälle. HR || 2014 || Liiallinen epätasapaino: Huomattavasta ulkomaanvelasta, heikentyvästä vientimenestyksestä, erittäin velkaantuneista yrityksistä ja nopeasti kasvavasta julkisesta velasta johtuvat heikkoudet edellyttävät politiikkatoimia toimintaympäristössä, jossa kasvu on hidasta ja sopeutumiskyky heikko . IT || 2012 || Vakava epätasapaino: Makrotalouden kehitykseen on vientimenestyksen osalta kiinnitettävä huomiota, koska Italian ulkoinen kilpailukyky on heikentynyt euron käyttöönoton jälkeen. Julkisen velan suuren määrän vuoksi kasvupotentiaalin lisääminen olisi asetettava etusijalle, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapainoja, jotka edellyttävät erityisseurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia: Vaimean kasvun ympäristössä muun muassa vientimenestyksen ja sen taustalla olevaan kilpailukyvyn heikkenemiseen sekä mittavaan julkiseen velkaantuneisuuteen on kiinnitettävä edelleen huomiota laajassa uudistusohjelmassa, jotta voidaan erityisesti Italian talouden koon huomioon ottaen pienentää Italian talouteen ja talous- ja rahaliiton toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä. || 2014 || Liiallinen epätasapaino: Kiireelliset toimenpiteet ovat tarpeen erittäin suuren julkisen velan ja heikon ulkoisen kilpailukyvyn vaikutusten vuoksi; molempien taustalla on viime kädessä pitkään hyvin heikkona pysytellyt tuottavuuden kasvu. Erityisesti Italian talouden suuruusluokka huomioon ottaen on erityisen tärkeää toteuttaa määrätietoisia toimia, joilla voidaan pienentää sekä maan omaan talouteen että euroalueeseen kohdistuvien haittavaikutusten riskiä. CY || 2012 || Erittäin vakava epätasapaino: Vaihtotaseessa, julkisessa taloudessa ja finanssisektorilla näkyvä makrotalouden kehitys edellyttää tarkkaa seurantaa ja kiireellistä talouspoliittista huomiota, jotta voidaan välttää kielteiset vaikutukset talouden sekä talous- ja rahaliiton toimintaan. HU || 2012 || Vakava epätasapaino: Tiettyyn makrotalouden kehitykseen, kuten voimakkaasti negatiiviseen ulkomaiseen nettovarallisuuteen ja julkiseen velkaan, on kiinnitettävä erittäin tarkkaa huomiota, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten suurta riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapainoja, jotka edellyttävät erityisseurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia: Käynnissä olevaan erittäin negatiivisen ulkomaisen nettovarallisuusaseman sopeutukseen, joka perustuu pitkälti yksityisen sektorin velkavivun purkamiseen, on tilanteessa, jossa julkinen velka on mittava ja liiketoimintaympäristö heikko, edelleen syytä kiinnittää tiiviisti huomiota, jotta voidaan vähentää huomattavaa talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä. || 2014 || Epätasapainoja, jotka edellyttävät erityisseurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia: Käynnissä olevaan erittäin negatiivisen ulkomaisen nettovarallisuusaseman sopeutukseen sekä julkisen ja yksityisen sektorin huomattavaan velkaantuneisuuteen on tilanteessa, jossa finanssisektori on heikko ja vientimenestys heikkenee edelleen, syytä kiinnittää tiiviisti huomiota, jotta voidaan vähentää talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten huomattavaa riskiä. LU || 2014 || Ei makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä tarkoitettua epätasapainoa: Haasteet johtuvat tehokkaaseen finanssisektoriin perustuvasta kasvumallista, ja finanssisektori on selviytynyt kriisistä hyvin. Teollisuuden kilpailukyvyn heikkenemiseen, asuntomarkkinoiden kehitykseen ja yksityisen sektorin huomattavaan velkaantuneisuuteen on kuitenkin kiinnitettävä jatkuvaa huomiota. MT || 2013 || Epätasapainoja: Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen on kiinnitettävä huomiota. Erittäin laaja rahoitussektori ja erityisesti kotimaahan suuntautuneiden pankkien ja kiinteistömarkkinoiden välinen vahva yhteys on haaste rahoitusvakaudelle, ja ne syytä edellyttävät jatkuvaa seurantaa. || 2014 || Ei enää makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä tarkoitettua epätasapainoa: Vaikka velkaantuneisuus on edelleen korkealla tasolla, yksityisen ja julkisen sektorin velkaan liittyvät kestävyysriskit ja finanssisektorin vakaus vaikuttavat kohtuullisilta. Ne edellyttävät kuitenkin jatkuvaa seurantaa. NL || 2013 || Epätasapainoja: Yksityisen sektorin velkaa ja velkavivun purkamispaineita koskevaan makrotalouden kehitykseen, johon liittyvät myös jäljellä olevat tehottomuustekijät asuntomarkkinoilla, on kiinnitettävä huomiota. Vaikka suuri vaihtotaseen ylijäämä ei aiheuta samanlaisia riskejä kuin suuret alijäämät, komissio aikoo edelleen seurata vaihtotaseen kehitystä Alankomaissa. || 2014 || Epätasapainoja: Yksityisen sektorin velkaa ja velkavivun purkamispaineita koskevaan makrotalouden kehitykseen, johon liittyvät jäljellä olevat tehottomuustekijät asuntomarkkinoilla, on kiinnitettävä huomiota. Vaikka suuri vaihtotaseen ylijäämä ei aiheuta samanlaisia riskejä kuin suuret alijäämät, ja se liittyy osittain tarpeeseen vähentää velkaa, komissio seuraa vaihtotaseen kehitystä Alankomaissa EU-ohjausjakson yhteydessä. SI || 2012 || Vakava epätasapaino: Makrotalouden kehitys, joka liittyy yritysten velkavivun purkamiseen ja pankkialan vakauteen, sekä ulkoisen kilpailukyvyn epäsuotuisa mutta vähemmän uhkaava kehitys edellyttävät tarkkaa seurantaa, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten suurta riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Liiallinen epätasapaino: Tähän asti yksityisen ja julkisen velan määrä on ollut tulostaulun varoituskynnyksen alapuolella, ja myös ulkomaisen nettovelan määrä on suhteellisen vähäinen. Talouden kielteisen kehityskulun nopeutuessa riski, joka rahoitussektorin vakaudelle aiheutuu yritysten velkaantuneisuudesta ja velkavivun purkamisesta sekä sektorin tiiviistä yhteydestä valtion velan määrään, on merkittävä. Näitä riskejä lisää työ- ja pääomamarkkinoiden rajoitettu sopeutuskyky sekä valtio-omistukseen painottuva talouden rakenne. Politiikkaa koskevien epävarmuusjaksojen ja uudistusten oikeudellisten esteiden vuoksi Slovenia ei ole voinut puuttua epätasapainoihin asianmukaisesti eikä parantaa sopeutuskykyään, mikä on lisännyt sen haavoittuvuutta, kun valtion rahoituspaineet ovat lisääntyneet. || 2014 || Liiallinen epätasapaino: Slovenian epätasapainot ovat kuluneen vuoden aikana purkautuneet makrotalouden sopeutuksen ja määrätietoisten politiikkatoimien ansiosta. Vielä tarvitaan kuitenkin mittavia korjaavia toimenpiteitä, mikä tarkoittaa, että merkittäviä riskejä on edelleen olemassa. Komissio jatkaa neuvoston Slovenialle EU-ohjausjakson yhteydessä suosittamien toimenpiteiden erityisseurantaa ja raportoi siitä säännöllisesti neuvostolle ja euroryhmälle. FI || 2012 || Epätasapaino: Kilpailukykyyn liittyvään makrotalouden kehitykseen on kiinnitettävä huomiota, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapaino: Vaihtotaseen huomattavaan heikkenemiseen ja heikkoon vientimenestykseen, jonka taustalla on teollisuuden rakennemuutos, sekä kustannuskilpailukyvyn ja reaalisen kilpailukyvyn osatekijöihin on kiinnitettävä jatkuvasti huomiota. || 2014 || Epätasapaino: Viime vuosien heikkoon vientimenestykseen, jonka taustalla on teollisuuden rakennemuutos, sekä kustannuskilpailukyvyn ja reaalisen kilpailukyvyn osatekijöihin, on kiinnitettävä jatkuvasti huomiota. SE || 2012 || Epätasapaino: Yksityisen sektorin velkaa ja asuntomarkkinoita koskevaan makrotalouden kehitykseen on kiinnitettävä huomiota, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapaino: Yksityisen sektorin velkaa ja sen vähentämistä koskevaan makrotalouden kehitykseen, johon liittyvät jäljellä olevat tehottomuudet asuntomarkkinoilla, on edelleen kiinnitettävä huomiota. Vaikka suuri vaihtotaseen ylijäämä ei aiheuta samanlaisia riskejä kuin muiden maiden suuret alijäämät, komissio aikoo edelleen seurata Ruotsin vaihtotaseen kehitystä. || 2014 || Epätasapaino: Kotitalouksien velkaantumiskehitykseen, johon liittyy asuntomarkkinoiden tehottomuustekijöitä, on edelleen syytä kiinnittää huomiota. Vaikka suuri vaihtotaseen ylijäämä ei aiheuta samanlaisia riskejä kuin suuret alijäämät, ja se liittyy osittain tarpeeseen vähentää velkaa, komissio seuraa Ruotsin vaihtotaseen kehitystä eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä. UK || 2012 || Epätasapaino: Makrotalouden kehityksessä on syytä kiinnittää huomiota kotitalouksien velkaantuneisuuteen ja asuntomarkkinoihin samoin kuin epäsuotuisaan mutta vähemmän uhkaavaan ulkoisen kilpailukyvyn kehitykseen, jotta talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutuksen riskiä voidaan pienentää. || 2013 || Epätasapaino: Makrotalouden kehityksessä on edelleen syytä kiinnittää huomiota kotitalouksien velkaan, joka liittyy asuntovelan suureen määrään ja asuntomarkkinoiden luonteeseen, ja ulkoisen kilpailukyvyn epäsuotuisaan kehitykseen erityisesti tavaraviennin ja tuottavuuden heikon kasvun osalta. || 2014 || Epätasapaino: Edelleen on syytä kiinnittää huomiota kotitalouksien velkaan, joka liittyy asuntovelan suureen määrään ja asuntomarkkinoiden rakenteellisiin ominaispiirteisiin, sekä vientimarkkinaosuuksien epäsuotuisaan kehitykseen.
2.3
Makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä sovellettavat kriteerit
Komissio on
tarkastellut seuraavia kriteereitä pannessaan menettelyä täytäntöön.
Epätasapaino on ensinnäkin tiiviisti yhteydessä kestävyyden
käsitteeseen. Jos suuntaus tai tilanne ei ole kestävä, siihen liittyy
aina äkillisten korjausliikkeiden riskejä. Tällaisia suuntauksia voivat olla
kilpailukyvyn heikkeneminen, joka voi vaarantaa vilkkaan talouden
toimeliaisuuden ja korkean työllisyyden, tai luotto- ja varallisuushintojen
kuplat, joita markkinat eivät korjaa virheellisten odotusten vuoksi. Kestävyys
ei kuitenkaan liity pelkästään pitkän ajan kuluessa kumuloituviin rakenteellisiin
heikkouksiin. Kyseessä voivat olla myös rahoitussektorin heikkoudet, jotka
tulevat esiin tietyissä olosuhteissa (ulkoisten häiriöiden, sisäisten
tapahtumien tai rahoitussektorin kansalliseen sääntelyyn liittyvien ongelmien
seurauksena) ja saattavat nopeasti vaarantaa rahoitusmarkkinoiden vakauden ja
levitä koko talouteen. Äkillisiä ja vahingollisia korjausliikkeitä voi
tapahtua, kun maa menettää pääsyn rahoitusmarkkinoille tai sen
rahoituskapasiteetti heikkenee. Toiseksi epätasapainoon voi liittyä talouden
resurssien vakavasti vääristynyt kohdentaminen. Näin tapahtuu esimerkiksi
kun rahoitusvirrat maan sisällä tai yli rajojen johtavat yhden sektorin
liialliseen laajentumiseen. Tämä voi itsessään olla kestämätöntä, mikä on
tullut esille esimerkiksi rakennussektorin tai julkisen sektorin laajentuessa
liian suureksi. Piirre otetaan huomioon kestävyyden arvioinnissa siten, että
epätasapainon käsitteeseen otetaan mukaan tilanteet, jotka voivat olla sinänsä
taloudellisesti kestäviä, mutta joiden sosiaaliset ja taloudelliset
kustannukset ovat suuret. Tällainen on esimerkiksi jatkuvasti suuri vaihtotaseen
ylijäämä. Vaikka ylijäämä ei herätä kysymyksiä maan ulkoisesta
kestävyydestä, [14]
se saattaa olla oire talouden resurssien vinoutuneesta kohdentamisesta avoimeen
sektoriin, kysynnän puutteesta ja investointien riittämättömyydestä, mikä
haittaa pääoman muodostusta ja kahlitsee keskipitkän aikavälin
kasvupotentiaalia. Kolmanneksi makrotalouden epätasapainoa koskevassa
menettelyssä tarkoitetut epätasapainot aiheuttavat haitallisia
heijastusvaikutuksia kumppaneille.[15]
Heijastusvaikutukset eivät edusta epätasapainoa sinänsä, mutta ne pahentavat
muita epätasapainotiloja, esimerkiksi vaihtotaseen suurta ali- tai ylijäämää.
Komissio on käytännössä pyrkinyt arvioimaan makrotalouden riskiä (ja
tarkastellut sekä epäsuotuisan kehityksen todennäköisyyttä että vaikutusta
kunkin maan, EU:n ja euroalueen kasvuun, työllisyyteen ja rahoitusvakauteen)
ottaen huomioon erityistilanteen ja dynamiikan sekä toteutetut toimet. [1] Euroopan parlamentin ja
neuvoston asetus (EU) N:o 1173/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011,
julkisen talouden valvonnan tehokkaasta täytäntöönpanosta euroalueella;
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1174/2011, annettu 16 päivänä
marraskuuta 2011, täytäntöönpanotoimista liiallisen makrotalouden epätasapainon
korjaamiseksi euroalueella; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o
1175/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja koordinoinnin tehostamisesta
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 muuttamisesta; Euroopan
parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu
16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta
ehkäisemisestä ja korjaamisesta; neuvoston asetus (EU) N:o 1177/2011, annettu 8
päivänä marraskuuta 2011, liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn
täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annetun asetuksen (EY) N:o
1467/97 muuttamisesta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o
472/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, rahoitusvakautensa osalta
vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsivien
euroalueen jäsenvaltioiden talouden ja julkisen talouden valvonnan
tiukentamisesta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU)
N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien
talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen
jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista
yhteisistä säännöksistä. Vaikka jäsenvaltioiden julkisen talouden kehyksiä
koskevista vaatimuksista 8 päivänä marraskuuta 2011 annettu neuvoston
direktiivi 2011/85/EU on osa six-pack-lainsäädäntöä, se ei ole
uudelleentarkastelun kohteena. Direktiivin osalta noudatetaan eri aikataulua,
ja sen uudelleentarkastelu toteutetaan 14. joulukuuta 2018 mennessä. [2] Asetuksissa säädetään
uudelleentarkastelusta 14. joulukuuta 2014 mennessä. [3] COM(2014)
61 final, 6.2.2014. [4] Alun perin vakaus- ja
kasvusopimus laadittiin vuonna 1997, jotta jäsenvaltiot voisivat keskenään
koordinoida finanssipolitiikkaansa siltä välttymiseksi, että kestämättömät
finanssipolitiikat olisivat heikentäneet hintavakauteen tähtäävää yhteistä
rahapolitiikkaa. Sopimus muodostuu kahdesta osiosta. Ennalta ehkäisevällä
osiolla pyritään varmistamaan, että jäsenvaltioiden julkinen talous on vahvalla
pohjalla, jotta voidaan taata makrotalouden vakaus ja julkisen talouden
liikkumavara mahdollisten talouden häiriöiden varalta. Keskeisenä vaatimuksena
on, että jäsenvaltiot saavuttavat keskipitkän aikavälin tavoitteen ja pysyvät
siinä. Tavoite on julkisen talouden maakohtainen viitearvo, joka määritellään
rakenteellisesti (siis suhdannetasoitettuna, ilman kertaluonteisia ja muita
väliaikaisia toimenpiteitä). Korjaavan osion eli liiallisen alijäämän
menettelyn tavoitteena on korjata finanssipolitiikan vakavat virheet. Se
perustuu kynnysarvoihin: alijäämän osalta 3 % ja velan osalta 60 % suhteessa
BKT:hen. [5] Liitteessä 1.1 esitetään
yhteenveto vakaus- ja kasvusopimukseen six-pack- ja two-pack-lainsäädännöllä
tehdyistä muutoksista. [6] Liitteessä 1.5 esitetään
yhteenveto arvioinnin päätelmistä. [7] Asetukset (EU) N:o 1174/2011 ja N:o 1176/2011. [8] Lisätietoja liitteessä
2. [9] Komissio on julkaissut
kaksi kertomusta toimenpiteiden täytäntöönpanon erityisseurannasta Espanjassa
ja Sloveniassa (syksy/talvi 2013/2014). [10] Muodollinen
uudelleentarkastelu toteutettiin jo aiemmin tänä vuonna, ks. COM(2014) 61
final. [11] Ohjelman lopussa
jäsenvaltioon sovelletaan makrotalouden epätasapainoa koskevaa menettelyä:
perusteelliseen tarkasteluun sisältyvässä analyysissä määritetään, onko syytä
soveltaa menettelyn ennalta ehkäisevää vai korjaavaa osiota. Tähänastisten
kokemusten perusteella makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn ja sopeutusohjelmien
välinen vuorovaikutus on toiminut erittäin hyvin. Makrotalouden epätasapainoa
koskevan menettelyn vuosirytmi voi kuitenkin johtaa siihen, että päättymässä
olevan ohjelman mukaisen tehostetun valvonnan ja liiallista epätasapainoa
koskevan menettelyn mukaisen seurannan (siinä tapauksessa, että liiallinen
epätasapaino jatkuu ohjelman päätyttyä) välillä on suhteellisen pitkä viive,
jota ohjelman jälkeinen valvonta tasapainottaa osittain. [12] Tarkempi kuvaus Eurooppa
2020 -strategian saavutuksista, ks. komission tiedonanto Älykästä, kestävää
ja osallistavaa kasvua edistävän Eurooppa 2020 -strategian arviointi, COM(2014)130. [13] Lisätietoja,
ks. Vuotuinen kasvuselvitys 2015, COM(2014) 906. [14] Ks. COM(2013) 790. [15] Ks. Quarterly
Report on the Euro Area, 2013, 2 ja 3.