EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0216
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS An EU Strategy on adaptation to climate change
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EU:n strategia ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EU:n strategia ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi
/* COM/2013/0216 final */
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EU:n strategia ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi /* COM/2013/0216 final */
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN
PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN
KOMITEALLE EU:n strategia ilmastonmuutokseen
sopeutumiseksi 1. Johdanto: Ilmastonmuutokseen vastaaminen
Ilmastonmuutoksen vaikutukset alkavat tuntua
yhä selvemmin Euroopassa ja koko maailmassa. Maapallon keskilämpötila, joka on
nyt noin 0,8 C korkeampi kuin esiteollisella kaudella vallinnut taso,
jatkaa kohoamistaan[1].
Tietyt luonnon prosessit ovat muuttumassa, sademäärät ovat muuttumassa, jäätiköt
sulavat, merenpinta nousee. Ilmastonmuutoksen kaikkein vakavimpien riskien
ja erityisesti laaja-alaisten peruuttamattomien vaikutusten välttämiseksi
ilmaston lämpeneminen on rajoitettava alle kahteen asteeseen esiteollisella
kaudella vallinneeseen tasoon verrattuna. Ilmastonmuutoksen hillitsemisen on
näin ollen oltava jatkossakin maailmanlaajuisen yhteisön ensisijainen tavoite. Lämpenemistä koskevista skenaarioista tai
hillitsemistoimien onnistumisesta riippumatta ilmastonmuutoksen vaikutus
lisääntyy tulevina vuosikymmeninä aikaisempien ja tämänhetkisten
kasvihuonekaasupäästöjen viivästyneiden vaikutusten vuoksi. Sen vuoksi meillä
ei ole muuta mahdollisuutta kuin ryhtyä toimenpiteisiin väistämättömiin
ilmastovaikutuksiin sopeutumiseksi sekä ottaa vastataksemme niiden
taloudelliset, ympäristöön liittyvät ja sosiaaliset kustannukset. Tulee
halvemmaksi ryhtyä tarpeeksi ajoissa suunniteltuihin sopeutumistoimiin
asettamalla etusijalle johdonmukainen, joustava ja osallistava lähestymistapa
kuin maksaa hinta siitä, että sopeutumistoimiin ei ryhdytä. Koska ilmastonmuutoksen vaikutukset EU:n
alueella ovat luonteeltaan erityislaatuisia ja laaja-alaisia, sopeutumistoimiin
on ryhdyttävä kaikilla tasoilla paikallistasosta alueelliseen ja kansalliseen
tasoon. Myös Euroopan unionin toiminnalla on paikkansa tietämyksessä ja
toiminnassa olevien puutteiden korjaamisessa ja sopeutumistoimien
täydentämisessä seuraavassa esitetyn EU:n strategian avulla. 2. Ilmastonmuutoksen nykyiset ja
odotettavissa olevat vaikutukset EU:ssa Lämpötila Euroopan maa-alueilla oli viime
vuosikymmenen aikana (vuosina 2002–2011) keskimäärin 1,3 °C korkeampi kuin
esiteollisella kaudella[2],
mikä tarkoittaa sitä, että lämpötila on noussut Euroopassa nopeammin kuin
muualla maailmassa keskimäärin. Eräät äärimmäiset sääilmiöt ovat lisääntyneet,
ja Etelä- ja Keski-Euroopassa kärsitään yhä useammin helleaalloista,
metsäpaloista ja kuivuudesta. Pohjois- ja Koillis-Eurooppaan ennustetaan yhä
rankempia sateita ja tulvia, jotka johtavat lisääntyneeseen tulvien ja eroosion
riskiin rannikkoalueilla. Tämänkaltaisten ilmiöiden kasvu todennäköisesti lisää
katastrofien laajuutta ja johtaa huomattaviin taloudellisiin menetyksiin,
kansanterveydellisiin ongelmiin ja kuolemantapauksiin. Vaikutukset vaihtelevat EU:ssa ilmastosta sekä
maantieteellisistä ja sosioekonomisista olosuhteista riippuen. Ilmastonmuutos
koskettaa kaikkia jäsenvaltioita (ks. kuva 1). Eräät alueet ovat kuitenkin
suuremmassa vaarassa kuin toiset. Välimeren alue, vuoristoalueet, tiheästi
asutut tulvatasanteet, rannikkoalueet, syrjäisimmät alueet ja arktinen alue
ovat erityisen herkkiä ilmastonmuutokselle. Lisäksi kolme neljäsosaa Euroopan
väestöstä asuu kaupungeissa, jotka ovat usein huonosti varautuneita
ilmastonmuutokseen sopeutumiseen ja jotka ovat alttiita helleaalloille,
tulville tai merenpinnan nousulle. Monet talouden alat ovat suoraan riippuvaisia
ilmasto-olosuhteista, ja niissä ilmastonmuutoksen vaikutukset tuntuvat jo nyt.
Tällaisia aloja ovat muun muassa maatalous, metsätalous, ranta- ja lumimatkailu,
terveydenhuolto ja kalastus. Vaikutukset koskettavat myös suurten
yleishyödyllisten palveluiden, kuten energian ja veden, tuottajia. Ekosysteemit
ja niihin liittyvät palvelut kärsivät ilmastonmuutoksen kielteisistä
vaikutuksista, mikä kiihdyttää biologisen monimuotoisuuden vähenemistä ja
vähentää ekosysteemien kykyä toimia puskureina luonnon ääri-ilmiöille.
Ilmastonmuutos vaikuttaa perustavanlaatuisten luonnonvarojen (vesi, maaperä)
saatavuuteen, mikä johtaa huomattaviin muutoksiin maatalouden ja teollisen
tuotannon olosuhteissa eräillä alueilla. Maailmanlaajuinen lämpeneminen saattaa eräillä
aloilla synnyttää uusia mahdollisuuksia. Tällaisia ovat satomäärien
lisääntyminen ja metsien kasvu, vesivoiman lisääntyminen tai lämmitykseen
käytettävän energiantarpeen väheneminen Pohjois-Euroopassa[3]. Mahdolliset alueelliset
nettohyödyt ovat kuitenkin erittäin epävarmoja. Kuva 1:
Ilmastonmuutoksen arvioidut vaikutukset ja niihin liittyviä uhat[4]. Arviot perustuvat Euroopan
ympäristökeskuksen raporttiin ”Climate Change Impacts and Vulnerability in
Europe” (2012)[5]. Toimimatta jättäminen tai toimien
viivyttäminen saattaa vaarantaa Euroopan unionin yhtenäisyyden.
Ilmastonmuutoksen vaikutusten odotetaan myös kasvattavan sosiaalisia eroja EU:n
jäsenvaltioiden välillä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä ilmastonmuutoksen
vaikutuksille kaikkein altteimpiin yhteiskuntaryhmiin ja alueisiin, jotka ovat
jo nyt muita heikommassa asemassa (esimerkiksi heikon terveyden, pienten
tulojen, puutteellisten asumisolosuhteiden tai liikkumisongelmien vuoksi). Ilmastonmuutokseen sopeutumattomuuden
vähimmäiskustannusten arvioidaan ulottuvan 100 miljardista eurosta
vuodessa vuonna 2020 aina 250 miljardiin euroon vuonna 2050 koko EU:ssa[6]. Vuosina 1980–2011 tulvista
johtuneet suorat taloudelliset menetykset kohosivat EU:ssa yli
90 miljardiin euroon.[7]
Tämän summan odotetaan kasvavan, sillä vesistötulvien aiheuttamien vahinkojen
vuotuisten kustannusten arvioidaan nousevan 20 miljardiin euroon
2020-luvun loppuun mennessä ja 46 miljardiin euroon 2050-luvun loppuun
mennessä[8].
Ilmastonmuutoksen sosiaaliset kustannukset
voivat niin ikään olla merkittäviä. Tulvat EU:ssa johtivat yli 2 500
kuolemantapaukseen, ja niillä oli vaikutusta yli 5,5 miljoonaan ihmisen
elämään vuosina 1980–2011. Jos sopeutumistoimiin ei ryhdytä, saattaa tämä
merkitä 26 000 ylimääräistä kuumuuden aiheuttamaa kuolemantapausta
vuosittain 2020-luvun loppuun mennessä; 2050-luvun loppuun mennessä
vuosittaisten kuolemantapausten määrä nousee 89 000:ään [9]. Vaikka sopeutumiskustannuksista EU:ssa ei ole
olemassa todellista kattavaa katsausta, ylimääräisten
tulvasuojelutoimenpiteiden arvioidaan olevan 1,7 miljardia euroa vuodessa
2020-luvun loppuun mennessä ja 3,4 miljardia euroa vuodessa 2050-luvun
loppuun mennessä[10].
Tällaiset toimenpiteet voivat olla erittäin tehokkaita, sillä jokaista
tulvasuojeluun käytettyä euroa kohden voitaisiin välttää vahingoista aiheutuvat
kuuden euron kustannukset[11].
3. Vastaus: EU:n sopeutumisstrategia Vuonna 2009 julkaistussa valkoisessa kirjassa
”Ilmastonmuutokseen sopeutuminen: kohti eurooppalaista toimintakehystä”
esitetään useita toimenpiteitä, jotka ovat pitkälti pantu täytäntöön[12].Merkittävin aikaansaannos on
verkkopohjainen Euroopan ilmastonmuutosportaali (CLIMATE-ADAPT)[13], joka avattiin maaliskuussa
2012. Se sisältää viimeisimpiä tietoja EU:ssa toteutetuista sopeutumistoimista
sekä useita hyödyllisiä poliittisen päätöksenteon tukivälineitä. EU on alkanut
ottaa ilmastonmuutokseen sopeutumisen huomioon useissa omissa politiikoissaan
ja rahoitusohjelmissaan. Tähän mennessä 15 EU:n jäsenvaltiota on
hyväksynyt sopeutumisstrategian[14].
Toisia on valmisteilla. Eräitä hyväksyttyjä strategioita on seurattu
toimintasuunnitelmien avulla, ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseen tähtäävien
toimien sisällyttämisessä alakohtaisiin politiikkoihin on edistytty jonkin
verran. Sopeutuminen on kuitenkin useimmissa tapauksissa vielä alkuvaiheessaan,
ja käytännön konkreettisia toimenpiteitä on verrattain vähän. Eräät
jäsenvaltiot ovat kehittäneet alakohtaisia suunnitelmia esimerkiksi
helleaalloista ja kuivuudesta selviytymiseksi, mutta vain kolmasosa on laatinut
politiikan tueksi kattavan arvion herkkyydestä ilmastonmuutokselle. Seuranta ja
arviointi ovat osoittautuneet erityisenvaikeiksi, koska indikaattoreita ja
tarkkailumenetelmiä ei ole juuri laadittu. Euroopan maiden ja kaupunkien yhteisistä
sopeutumishankkeista on monia esimerkkejä, joista osa on EU:n
yhteisrahoittamia, kuten LIFE. Erityisesti koheesiopolitiikan avulla
rahoitetaan monia rajatylittäviä, valtioiden ja alueiden välisiä
sopeutumisohjelmia ja ‑hankkeita. Tällaisia ovat esimerkiksi EU:n
makroaluestrategiat Tonavan alueella ja Itämerellä. Eräät kaupungit ovat
hyväksyneet tai ovat parhaillaan hyväksymässä kattavia sopeutumisstrategioita
tai erityisiä toimintasuunnitelmia (esimerkiksi riskien ehkäisemisestä, tulvien
hallinnasta tai vesihuollosta)[15]. Näiden aloitteiden pohjalta olisi hyödyllistä
syventää saatuja kokemuksia ja järjestelmällisesti vaihtaa parhaita käytäntöjä
ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi. Tämän vuoksi on aiheellista luoda koko EU:n
kattava sopeutumisstrategia, jossa noudatetaan toissijaisuus- ja
suhteellisuusperiaatteita ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja
oikeuksia. Strategiassa otetaan huomioon
maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen vaikutukset, joita ovat muun muassa häiriöt
toimitusketjuissa tai raaka-aineiden, energian ja elintarvikkeiden saatavuuden
heikentyminen sekä näiden seuraukset EU:ssa. EU:n vuoropuhelua ja yhteistyötä
naapurimaiden ja kehitysmaiden kanssa ilmastonmuutokseen sopeutumiseen
liittyvissä kysymyksissä ohjataan EU:n laajentumis- ja naapuruuspolitiikkojen
ja EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan kautta. Epätietoisuus kasvihuonekaasupäästöjen
kehityskulusta, ilmastonmuutoksen tulevista vaikutuksista ja niihin liittyvistä
sopeutumistarpeista on edelleen merkittävä haaste päätöksenteolle tällä alalla.
Tätä epävarmuutta ei kuitenkaan voida pitää perusteena sille, että toimiin ei
ryhdytä. Tällaisessa tilanteessa olisi ennen kaikkea suosittava edullisia
sopeutumiskeinoja, joissa kaikki voittavat ja jotka eivät jätä sijaa
katumiselle. Tällaisia ovat muun muassa kestävä vesihuolto ja
varhaisvaroitusjärjestelmät. Ekosysteemeihin perustuvat lähestymistavat ovat
yleensä kustannustehokkaita eri skenaarioissa. Ne ovat helposti sovellettavissa
ja tarjoavat moninaisia hyötyjä, joita ovat muun muassa tulvariskin ja maaperän
eroosion väheneminen, veden ja ilman laadun parantuminen ja
lämpösaarekevaikutuksen pienentyminen. Sopeutumistoimet liittyvät läheisesti
katastrofiriskien hallintaan, joita EU ja jäsenvaltiot kehittävät, ja ne
olisikin toteutettava täydellisesti yhteensovitettuna katastrofiriskien
hallinnan kanssa synergiaetuja hyödyntäen. Sopeutumistoimet avaavat uusia
markkinamahdollisuuksia ja luovat työpaikkoja esimerkiksi maatalousteknologian,
ekosysteemien hoidon, rakentamisen, vesihuollon ja vakuutustoiminnan alalla.
Eurooppalaiset yritykset, myös pk-yritykset, voivat olla ensimmäisiä
kehittämässä ilmastonmuutoksen kestäviä tuotteita ja palveluita ja voivat
hyödyntää liiketoimintamahdollisuuksia maailmanlaajuisesti. Eurooppa 2020
-strategian mukainen sopeutumisstrategia auttaa osaltaan EU:ta siirtymään
vähähiiliseen ja ilmastonmuutoksen kestävään talouteen. Strategialla edistetään
niin ikään kestävää kasvua, lisätään ilmastokestävyyttä edistäviä investointeja
ja luodaan uusia työpaikkoja. 4. Strategian tavoitteet EU:n sopeutumisstrategian yleisenä tavoitteena
on edistää ilmastonmuutosta paremmin kestävää Eurooppaa. Tämä tarkoittaa sitä, että vahvistetaan valmiutta ja kykyä
vastata ilmastonmuutoksen vaikutuksiin paikallisella, alueellisella,
kansallisella ja EU:n tasolla luomalla yhtenäinen lähestymistapa ja
parantamalla koordinointia. 4.1. Jäsenvaltioiden toimien
edistäminen Kustannustehokkaissa sopeutumistoimissa yksi
suurimmista haasteista on koordinoinnin ja yhdenmukaisuuden varmistaminen
suunnittelun ja hallinnan eri tasoilla. Maailmanlaajuisella tasolla
suositeltava väline ovat ilmastonmuutosta koskevan YK:n puitesopimuksen
mukaisesti kansalliset sopeutumisstrategiat. Nämä ovat keskeiset analyyttiset
välineet tiedottamiseen sekä toimien ja investointien priorisoimiseen. On erityisen tärkeää varmistaa, että
kansalliset sopeutumisstrategiat ja kansalliset riskinhallintasuunnitelmat
perustuvat yhteisille lähestymistavoille ja ovat kaikilta osin keskenään
yhdenmukaiset. Monet jäsenvaltiot laativat tällaisia suunnitelmia
alakohtaisiksi ohjelmasuunnittelun välineiksi, joiden avulla voidaan paremmin
ehkäistä katastrofeja ja valmistautua niihin kansallisella tasolla tehtyjen
kattavien riskinarviointien pohjalta. EU aikoo antaa sopeutumiseen taloudellista
tukea LIFE-rahoitusvälineen kautta, johon kuuluu ilmastotoimien alaohjelma.
Komissio määrittelee monivuotisten työohjelmien avulla strategiset tavoitteet
ja aihekohtaiset painopisteet. Etusijalle asetetaan sopeutumisen
lippulaivahankkeet, joissa käsitellään tärkeimpiä toimialat ylittäviä, alueiden
välisiä ja/tai rajatylittäviä kysymyksiä. Demonstrointi- ja
siirrettävyysmahdollisuuksia sisältäviä hankkeita kannustetaan, samoin kuin
vihreää infrastruktuuria ja ekosysteemipohjaisia lähestymistapoja sopeutumiseen
sekä innovatiivisia sopeutumisteknologioita edistäviä hankkeita. Tähän kuuluu
sekä pehmeä että kova teknologia, kuten kestävämmät rakennusmateriaalit tai
varhaisvaroitusjärjestelmät. Komissio pyrkii EU:n laajuiseen yhteistyöhön
ja yhdenmukaisuuteen, ja siksi se tukee parhaiden käytäntöjen vaihtamista
jäsenvaltioiden, alueiden, kuntien ja muiden sidosryhmien välillä. Esimerkkinä
voidaan mainita, että komissio valmistelee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa
ohjeita, jotka perustuvat hyviin käytänteisiin katastrofien ehkäisyssä.
Paikallis- ja alueviranomaisten aktiivinen osallistuminen on keskeisessä
asemassa. Menestyksekästä ”Sopeutumisstrategioita
Euroopan kaupunkeja varten” -pilottihankettaan[16]
hyödyntäen komissio aikoo jatkaa kaupunkien sopeutumisstrategioiden
edistämistä. Kaupunkien sopeutumistoimia kehitetään koordinoidusti EU:n muiden
politiikkojen kanssa kaupunginjohtajien ilmastosopimuksen mallin mukaisesti.
Kaupunginjohtajien ilmastosopimuksessa yli 4 000 paikallisviranomaista on
vapaaehtoisesti sitoutunut parantamaan kaupunkien elämänlaatua pyrkimällä
saavuttamaan EU:n ilmasto- ja energiatavoitteet. Toimi 1: Kannustetaan kaikkia jäsenvaltioita laatimaan kokonaisvaltaiset sopeutumisstrategiat Komissio antaa suuntaviivat sopeutumisstrategioiden laatimiseen. Niiden tarkoituksena on auttaa EU-maita laatimaan ja panemaan täytäntöön sopeutumispolitiikkansa sekä tarkistamaan sitä. Suuntaviivat kattavat nykyisistä sopeutumisstrategioista puuttuvat näkökohdat, kuten rajatylittävät kysymykset sekä tarve varmistaa strategioiden yhdenmukaisuus kansallisten katastrofiriskien hallintasuunnitelmien kanssa. Komissio laatii vuoden 2014 loppuun mennessä sopeutumisvalmiuden tulostaulun ja määrittelee keskeiset indikaattorit mittaamaan jäsenvaltioiden valmiustasoa. Vuonna 2017 komissio arvioi järjestelmästä kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja raportoimiseksi annetun asetuksen mukaisesti saamiensa raporttien sekä sopeutumisvalmiuden tulostaulun perusteella, ovatko jäsenvaltioissa toteutetut toimenpiteet riittäviä. Jos komissio katsoo, että kansallisten strategioiden edistys niiden kattavuuden ja laadun suhteen ei ole riittävää, se harkitsee viipymättä mahdollisuutta ehdottaa oikeudellisesti sitovaa välinettä. Toimi 2: Myönnetään LIFE-rahoitusta valmiuksien kehittämisen tukemiseen ja sopeutumistoimien tehostamiseen Euroopassa (2013–2020) Komissio aikoo tukea sopeutumista erityisesti seuraavilla, ilmastonmuutoksen vaikutuksille kaikkein herkimmillä aloilla: - tulvien rajatylittävässä hallinnassa edistämällä EU:n tulvadirektiiviin perustuvia yhteistyösopimuksia - rajatylittävien rannikkoalueiden hoidossa painottaen tiheästi asutettuja suistoalueita ja rannikkokaupunkeja - ilmastonmuutokseen sopeutumisen sisällyttämisessä kaupunkien maankäytön suunnitteluun, kaavoitukseen ja luonnonvarojen hoitoon - vuoristo- ja saarialueilla painottaen kestävyysajattelun mukaisia ja muutoksiin hyvin sopeutuvia maa- ja metsätalous- sekä matkailualoja - kestävässä vesihuollossa sekä aavikoitumisen ja metsäpalojen torjumisessa kuivuudelle alttiilla alueilla. Komissio aikoo tukea arvioiden herkkyydestä ilmastonmuutokselle ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevien strategioiden laatimista, myös sellaisten, joilla on vaikutuksia useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Komissio aikoo edistää tietoisuuden lisäämistä sopeutumisesta, indikaattorit, riskeistä tiedottaminen ja riskien hallinta mukaan luettuina. Toimi 3: Sisällytetään sopeutuminen kaupunginjohtajien ilmastosopimukseen (2013/2014) Euroopan komissio aikoo kaupunginjohtajien ilmastosopimus -aloitteen mallin pohjalta tukea ilmastonmuutokseen sopeutumista kaupungeissa etenkin kannustamalla paikallisten sopeutumisstrategioiden hyväksymistä sekä tiedotustoimiin ryhtymistä koskevien vapaaehtoisten sitoumusten tekemistä. 4.2. Syvällisempään tietoon
perustuva päätöksenteko Päätöksentekoon
tarvittava sopeutumista koskeva tietämys on yhä parempaa: tutkimusohjelmia,
kansallisia ja alueellisia sopeutumisstrategioita ja arviointeja herkkyydestä ilmastonmuutokselle
laaditaan yhä enemmän. Käytettävissä on yhä enemmän ilmastoa koskevaa tietoa,
ilmastopalveluja ja verkkoportaaleja[17].
Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin viides arviointikertomus hyväksytään
vuonna 2014. Tästä huolimatta tietämyksessä on vielä huomattavasti aukkoja,
jotka on täytettävä. Vankka
tietopohja on myös oleellisen tärkeää innovaatiotoiminnan vauhdittamiseksi ja
innovatiivisten ilmastonmuutokseen sopeutumisteknologioiden käyttöönoton
tukemiseksi. EU:n tulevassa tutkimuksen ja innovoinnin Horisontti 2020
-ohjelmassa ilmastonmuutokseen sopeutumista käsitellään ohjelman
tavoitelohkossa ”yhteiskunnalliset haasteet”, ja siihen pyritään vastaamaan
investoimalla huipputason tieteeseen ja edistämällä innovointia. Toimi 4: Paikataan puutteet tietämyksessä Tärkeimmät paikattavat puutteet ovat seuraavat: - tiedot vahingoista ja ilmastonmuutokseen sopeutumisen kustannukset ja hyödyt - alue- ja paikallistason analyysit ja riskinarvioinnit - puitteet, mallit ja välineet, joiden avulla voidaan tukea päätöksentekoa ja arvioida, kuinka tehokkaita eri sopeutumistoimet ovat - toteutettujen sopeutumistoimien seuranta- ja arviointivälineet. Osana strategian toteuttamista komissio jatkaa yhteistyötä jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa tarkentaakseen edellä mainittuja puutteita ja yksilöidäkseen asianmukaiset välineet ja menetelmät, joiden avulla puutteet voidaan korjata. Tulokset otetaan huomioon Horisontti 2020 -ohjelman (2014–2020) ohjelmasuunnittelussa, ja niiden avulla vastataan tarpeeseen parantaa tieteen, päätöksenteon ja yritysmaailman välistä vuorovaikutusta. Niitä käytetään myös parantamaan CLIMATE-ADAPT-ilmastonmuutosportaalissa saatavilla olevia tietoja. Komissio aikoo edistää EU:n laajuisia arviointeja herkkyydestä ilmastonmuutokselle ja ottaa tässä huomioon muun muassa EU:n monialaisen yleiskatsauksen luonnon ja ihmisen aiheuttamista riskeistä, jonka se laatii vuonna 2013. Komissio pyrkii erityisesti tukemaan yhteistä tutkimuskeskusta ilmastonmuutoksen vaikutusten arviointityössä, ja se aikoo tarkastella laajemmin, mitä maailmanlaajuinen ilmastonmuutos merkitsee EU:n kannalta. Tämän työn tulokset otetaan huomioon tulevissa yhteisissä uhkien ja riskien arviointiraporteissa, jotka komissio ja korkea edustaja hyväksyvät vuonna 2015. Toimi 5: Kehitetään edelleen CLIMATE-ADAPT-ilmastonmuutosportaalia keskitetyksi ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan tiedon tietopisteeksi Euroopassa Komissio ja Euroopan ympäristökeskus parantavat tietojen saatavuutta ja kehittävät CLIMATE-ADAPT-ilmastonmuutosportaalin vuorovaikutusta muiden asiaan liittyvien foorumeiden, kuten kansallisten ja paikallisten sopeutumisportaaleiden kanssa (2013/2014). Erityistä huomiota kiinnitetään eri politiikoista saatujen kokemusten kustannus-hyötyanalyyseihin ja innovatiiviseen rahoitukseen paikallis- ja alueviranomaisten ja rahoituslaitosten välisen entistä tiiviimmän yhteistyön avulla. Tulevan Copernicuksen[18] ilmastopalvelut sisällytetään portaaliin vuonna 2014. 4.3. EU:n toimien
ilmastokestävyyden varmistaminen: sopeutumisen edistäminen tärkeimmillä
ilmastonmuutokselle kaikista herkimmillä aloilla Yhtenä keskeisenä komission tavoitteena ja
komission vastuulla on valtavirtaistaa sopeutumistoimet EU:n politiikoissa ja
ohjelmissa tavoitteena EU:n toimien ilmastokestävyyden varmistaminen. Ilmastonmuutokseen sopeutuminen on jo
valtavirtaistettu lainsäädännössä sellaisilla aloilla kuin merialueet[19], metsätalous[20] ja liikenne[21] sekä merkittäviin politiikan
välineisiin, jotka koskevat sisävesiä[22],
biologista monimuotoisuutta[23]
sekä muuttoliikettä ja liikkuvuutta[24].
Tähän tiedonantoon liittyvässä ilmastonmuutosta, ympäristön pilaantumista ja
muuttoliikettä käsittelevässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa
annetaan lisävalaistusta viimeksimainittuun. Tämän lisäksi komissio on tehnyt
lainsäädäntöehdotuksia ilmastonmuutokseen sopeutumisen sisällyttämiseksi maa-
ja metsätalouteen[25],
merten aluesuunnitteluun ja rannikkoalueiden kokonaisvaltaiseen hallintaan[26], energiaan[27], katastrofien riskien
ehkäisyyn ja hallintaan[28],
liikenteeseen[29],
tutkimukseen, terveyteen[30]
ja ympäristöön[31].
Näitä toimia ilmastonmuutokseen sopeutumisen
valtavirtaistamiseksi EU:n politiikoissa jatketaan energian ja liikenteen
kaltaisilla ensisijaisilla aloilla. Terveyspolitiikassa suurin osa ihmisten,
eläinten ja kasvien terveyttä koskevista toimenpiteistä ja järjestelmistä on jo
käytössä, mutta ne on mukautettava ilmastonmuutoksen mukanaan tuomiin uusiin
haasteisiin. Tämän tiedonannon liitteenä olevassa terveyttä, meri- ja
rannikkoalueita sekä infrastruktuureja koskevassa kolmessa komission yksiköiden
valmisteluasiakirjassa esitetään komission tämänhetkiset toimet tällä alalla. Myös tulevissa poliittisissa aloitteissa
sellaisilla aloilla kuin haitalliset vieraslajit (2013), vihreä infrastruktuuri
(2013), maa resurssina (2014–2015) ja uusi metsästrategia (2013) on tarkoitus
ottaa sopeutuminen huomioon. Sopeutumista ja rannikkoalueiden hallintaa
koskevia suuntaviivoja ollaan parhaillaan valmistelemassa (2014) sekä
sopeutumista ja Natura 2000 ‑verkostoa koskevat suuntaviivat annetaan
lähiaikoina (2013). Infrastruktuurihankkeiden, joille on ominaista
pitkä elinkaari ja korkeat kustannukset, on kestettävä ilmastonmuutoksen
nykyiset ja tulevat vaikutukset. Komissiolle annettiin hiljattain tehtäväksi
arvioida ilmastonmuutoksen vaikutuksia Eurocodes-standardeihin[32]. Tämän pohjalta
standardointiorganisaatioiden, rahoituslaitosten ja hankepäälliköiden kanssa
tehtävässä työssä on analysoitava, missä määrin standardeja, teknisiä
eritelmiä, määräyksiä ja fyysisen infrastruktuurin turvallisuussääntöjä olisi
tiukennettava, jotta ääri-ilmiöistä sekä muista ilmastomuutosten vaikutuksista
selvitään. Katastrofivakuutusjärjestelmien markkinaosuus
on tällä hetkellä yleisesti ottaen vaatimaton jäsenvaltioissa[33]. Sidosryhmien kanssa on syytä
käydä keskusteluja luonnonkatastrofit ja ihmisen aiheuttamat katastrofit
kattavaa vakuutusta koskevan vihreän kirjan pohjalta. Toimi 6: Helpotetaan yhteisen maatalouspolitiikan (YMP), koheesiopolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) saattamista ilmastokestäviksi Strategiassa annetaan ohjeita siitä, miten ilmastonmuutokseen sopeutuminen voidaan entistä tehokkaammin sisällyttää yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja koheesiopolitiikkaan. Vastaavanlaisia ohjeita annetaan vuonna 2013 yhteisen kalastuspolitiikan suhteen. Ohjeet on suunnattu hallintoviranomaisille ja muille sidosryhmille, jotka osallistuvat vuosien 2014–2020 ohjelmien suunnitteluun, kehittämiseen ja täytäntöönpanoon. Jäsenvaltiot ja alueet voivat niin ikään hyödyntää vuosien 2014–2020 koheesiopolitiikkaa ja yhteistä maatalouspolitiikkaa tietämyksessä olevien aukkojen täyttämiseen ja investoida tarvittaviin analyyseihin, riskinarviointeihin, välineisiin ja sopeutumisen edellyttävien valmiuksien lisäämiseen. Toimi 7: Parannetaan infrastruktuurien kestävyyttä Komissio aikoo vuonna 2013 antaa eurooppalaisille standardointielimille tehtäväksi aloittaa teollisuuden kannalta tärkeiden standardien kartoittamisen energian, liikenteen ja rakennusten alalla tarkoituksena yksilöidä sellaiset standardit, joita on tarkistettava sopeutumista koskevien näkökohtien tehokkaammaksi huomioon ottamiseksi. Komissio antaa strategiassa myös suuntaviivat infrastruktuurihankkeiden ja aineellisen omaisuuden hankkeiden vetäjille tarkoituksena varmistaa ilmastonmuutokselle herkkien investointien ilmastokestävyys. Vihreää infrastruktuuria koskevan tiedonannon tulosten perusteella komissio tarkastelee vuonna 2013, onko tarvetta antaa lisäohjeita viranomaisille ja päättäjille, kansalaisyhteiskunnan toimijoille, yksityisyrityksille ja suojeluasioita hoitaville tahoille sen varmistamiseksi, että ekosysteemeihin perustuva lähestymistapa sopeutumiseen omaksutaan täysimääräisesti. Toimi 8: Edistetään vakuutus- ja muita rahoitustuotteita ilmastokestävien investointi- ja liiketoimintapäätösten varmistamiseksi Luonnonkatastrofien ja ihmisen aiheuttamien katastrofien kattavaa vakuutusta koskeva vihreä kirja, joka hyväksyttiin yhdessä tämän strategian kanssa, on ensimmäinen askel kannustettaessa vakuutuksenantajia osallistumaan tehokkaammin ilmastonmuutoksesta aiheutuvien riskien hallitsemiseen. Komission tavoitteena on parantaa luonnonkatastrofien varalta otettavan vakuutuksen yleistymistä markkinoilla sekä mahdollistaa vakuutusten ja muiden rahoitustuotteiden koko potentiaalin hyödyntäminen riskitietoisuuden lisäämiseksi ja riskien lieventämiseksi sekä pitkän aikavälin ilmastokestävyyden varmistamiseksi investointeja ja liiketoimintaa koskevissa päätöksissä (vuosina 2014–2015). 5. Hallinto, rahoitus ja
uudelleentarkastelu 5.1. Koordinointijärjestelmä Komissio
aikoo helpottaa politiikkojen koordinointia ja pyrkii tekemään yhteistyötä
jäsenvaltioiden kanssa nykyisen ilmastonmuutoskomitean välityksellä.
Jäsenvaltioiden olisi nimettävä kansalliset yhteyspisteet vuoden 2013 loppuun
mennessä koordinoimaan niiden keskinäistä tietojenvaihtoa sekä tietojenvaihtoa
komission ja jäsenvaltioiden välillä sekä edesauttamaan suuren yleisön
tietoisuuden lisäämistä ja raportointia. Komissio
jatkaa vuoropuhelua ja yhteistyötä sidosryhmien kanssa strategian toimivan ja
oikea-aikaisen täytäntöönpanon takaamiseksi. 5.2. Sopeutumisen rahoittaminen Rahoitusmahdollisuuksien parantaminen on
ratkaisevan tärkeä tekijä pyrittäessä tekemään Euroopasta ilmastonmuutoksen
kestävä. Luonnokseen vuosien 2014–2020 monivuotiseksi rahoituskehykseksi
sisältyy ehdotus ilmastoon liittyvien menojen[34]
osuuden lisäämisestä vähintään 20 prosenttiin EU:n talousarviosta. On
strategisesti tärkeää, että tällainen investointi edistää ilmastokestävyyttä.
Komissio on sisällyttänyt kaikkia merkittäviä EU:n rahoitusohjelmia vuosiksi
2014–2020 koskeviin ehdotuksiinsa ilmastonmuutokseen sopeutumisen. Jäsenvaltioille,
alueille ja kaupungeille tarjotaan Euroopan rakenne- ja sijoitusrahastoista[35] sekä Horisontti 2020
-puiteohjelmasta ja LIFE-ohjelmasta merkittävää tukea sopeutumisohjelmiin ja
-hankkeisiin investoimiseksi, etenkin EAKR:n ja koheesiorahaston ensisijaisten
sopeutumiseen kohdennettujen investointien puitteissa. Myös useat EU:n rahastot ja kansainväliset
rahoituslaitokset, kuten Euroopan investointipankki ja Euroopan
jälleenrakennus- ja kehityspankki, tukevat sopeutumistoimia. Komissio
aikoo tarkastella lähemmin, miten jotkin sopeutumisinvestointien kustannukset,
kuten EU:n yhteisrahoittamat menot vakaus- ja lähentymisohjelmien arvioinnissa,
voitaisiin kattaa [36]. Lisäksi olemassa on erityisiä rahastoja — myös
kansallisella tasolla — ja julkisia rahoituslaitoksia, jotka tukevat
sopeutumistoimia, esimerkiksi tulvien ja kuivuuden hallintaa. CLIMATE-ADAPT-ilmastonmuutosportaalista
on tulevaisuudessa mahdollista saada tarkempaa tietoa mahdollisista
rahoituslähteistä. Jäsenvaltiot voivat myös käyttää EU:n
päästökauppajärjestelmän huutokauppatuloja yhtenä ilmastonmuutoksen
sopeutumisen taloudellisen tuen lähteenä [37].
Menestyksekkään täytäntöönpanon varmistamiseksi
jäsenvaltioiden viranomaisia kannustetaan luomaan synergioita eri
rahoituslähteiden, etenkin EU-rahoituksen ja tukiohjelmien, välille
investointien vaikutuksien tehostamiseksi ja rahoitusvajeiden välttämiseksi
mahdollisuuksien mukaan. 5.3. Seuranta, arviointi ja
uudelleentarkastelu Ilmastonmuutokseen
sopeutumiseen tähtäävän politiikan seuranta ja arviointi on välttämätöntä.
Painopiste on edelleen pikemminkin vaikutusten kuin sopeutumistoimien ja niiden
tehokkuuden seurannassa. Komissio aikoo kehittää indikaattoreita, jotka
helpottavat LIFE-rahoituksen tai muiden rahoituslähteiden turvin tehtyjen
sopeutumistoimien ja herkkyyden ilmastonmuutokselle arvioimista kaikkialla
EU:ssa. Komissio laatii vuonna 2017 kertomuksen
Euroopan parlamentille ja neuvostolle strategian täytäntöönpanon edistymisestä
ja tarvittaessa ehdottaa sen tarkistamista. Kertomus perustuu jäsenvaltioiden
järjestelmästä kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja raportoimiseksi
annetun asetuksen[38]
mukaisesti toimittamiin tietoihin, jotka koskevat jäsenvaltioiden
sopeutumissuunnitelmia ja -strategioita, sekä Euroopan rakenne- ja
investointirahastoista vuosina 2014–2020 rahoitettavien ohjelmien vuotuisiin
täytäntöönpanokertomuksiin sekä Kansainvälisen ilmastonmuutospaneelin
viidenteen arviointikertomukseen, joka annetaan vuonna 2014. 6. Päätelmät Tässä strategiassa esitetään puitteet ja
mekanismit, joiden avulla EU:n valmiudet vastata ilmastonmuutoksen nykyisiin ja
tuleviin vaikutuksiin saatetaan uudelle tasolle. Strategiassa ehdotetaan tämän
toteuttamista kannustamalla ja tukemalla EU:n jäsenvaltioiden sopeutumistoimia,
luomalla perusta syvällisempään sopeutumista koskevaan tietoon perustuvalle
päätöksenteolle tulevina vuosina sekä tekemällä keskeiset talouden ja
politiikan sektorit kestävimmiksi ilmastonmuutoksen vaikutuksille. [1] Euroopan ympäristökeskuksen
raportti nro 12/2012: ”Climate change, impacts and vulnerability in Europe
2012”. [2] Ks. edellinen alaviite. [3] Euroopan ympäristökeskuksen raportti ”Adaptation in
Europe” (julkaistaan vuonna 2013). [4] Trooppisten öiden ja hellepäivien määrä; vuosittaisen ja
kesäkauden sademäärien muutokset (vuosina 2071–2100 verrattuna vuosiin
1961–1990): metsäpalovaaran muutokset; sekä tulville alttiin väestön määrä ja
tulvien aiheuttama bruttoarvonlisäyksen lasku (2050). [5] Tarkempaa tietoa kuvan 1 kustakin osiosta esitetään
vaikutusten arvioinnissa (SWD(2013) 132, osa 2 kohta 1.1.3). [6] Euroopan ympäristökeskuksen raportti nro 12/2012. Näihin
arvioihin sisältyvät ilmastonmuutoksen vaikutukset vesistötulviin,
rannikkoalueisiin, jäähdyttämiseen ja lämmitykseen käytettävään energiaan sekä
kuumuudesta aiheutuvaan kuolleisuuteen. Kaikki tässä kappaleessa esitetyt luvut
perustuvat samaan keskisuurista suurien kasvihuonekaasupäästöjen skenaarioon
(A1B), joka johtaa yli 2 °C:n lämpötilan nousuun. [7] Euroopan ympäristökeskuksen raportti nro 12/2012. [8] R. Rojas, L. Feyen ja P. Watkiss (2013). [9] Kovats et al. (2011): ”Climatecost”, johon
viitataan Euroopan ympäristökeskuksen raportissa nro 12/2012. [10] L. Feyen ja P. Watkiss (2011). [11] Ks. edellä. [12] KOM(2009) 147 lopullinen. Kaikkien täytäntöönpantujen
toimien tarkastelemiseksi ks. vaikutustenarviointi. [13] http://climate-adapt.eea.europa.eu/.
Ilmastonmuutosportaalissa esitellään EU:n tason tietoja, ja siinä on linkkejä
jäsenvaltioiden toteuttamiin toimiin. Useat jäsenvaltiot ovat luoneet
kansallisia tietoportaaleja. [14] Ks.
http://climate-adapt.eea.europa.eu/web/guest/adaptation-strategies. [15] Sopeutumista kaupunkien tasolla on käsitelty
yksityiskohtaisesti Euroopan ympäristöviraston vuonna 2012 julkaistussa
raportissa ”Urban adaptation to climate change in Europe” (EEA 2012):
http://www.eea.europa.eu/publications/urban-adaptation-to-climate-change. [16] Ks. http://eucities-adapt.eu/cms/.
[17] Euroopan CLIMATE-ADAPT-ilmastonmuutosportaalille
ilmoitettujen tietojen mukaan. Lähde: Adaptation in Europe report, Euroopan
ympäristövirasto (julkaistaan 2013). [18] Tunnettiin aiemmin nimellä GMES (ympäristön ja
turvallisuuden maailmanlaajuinen seuranta). [19] Neuvoston direktiivi 2008/56/EY ja asetus (EU) N:o
1255/2011. [20] Asetus (EY) N:o 2152/2003. [21] Päätös N:o 661/2010/EU. [22] COM(2012)673 final. [23] KOM(2011) 244 lopullinen. [24] KOM(2011) 743 lopullinen. [25] http://ec.europa.eu/agriculture/cap-post-2013/legal-proposals/index_en.htm [26] COM(2013) 133 final. [27] KOM(2011) 665/3. [28] KOM(2011) 934 lopullinen. [29] KOM(2011) 650/2 lopullinen. [30] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/docs/2013_sanco_002_eu_plant_health_law_en.pdf [31] COM(2012) 628 final. [32] Eurocodes-standardit ovat Euroopan standardointikomitean
laatimat yhdenmukaistetut tekniset säännöt rakennuskohteiden rakenteelliseen
suunnitteluun EU:ssa. [33] Yhteinen tutkimuskeskus, Euroopan komissio (2012): Natural
catastrophes: Risk relevance and insurance coverage in the EU. [34] Viittaa sekä ilmastonmuutoksen hillitsemiseen että siihen
sopeutumiseen. [35] Koheesiorahasto, Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan
sosiaalirahasto, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto ja Euroopan
meri- ja kalatalousrahasto. [36] Kuten äskettäisessä komission tiedonannossa ”Hahmotelma
tiiviin ja aidon talous- ja rahaliiton luomiseksi” todettiin (COM(2012) 777
final). [37] Direktiivin 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna
direktiivillä 2009/29/EY, 10 artiklan 3 kohdan a alakohta. [38] http://ec.europa.eu/clima/policies/g-gas/monitoring/