EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0905
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN CENTRAL BANK, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Economic governance review Report on the application of Regulations (EU) n° 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 and 473/2013
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Evaluering af den økonomiske styring Rapport om anvendelsen af forordning (EF) nr. 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 og 473/2013
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Evaluering af den økonomiske styring Rapport om anvendelsen af forordning (EF) nr. 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 og 473/2013
/* COM/2014/0905 final */
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Evaluering af den økonomiske styring Rapport om anvendelsen af forordning (EF) nr. 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 og 473/2013 /* COM/2014/0905 final */
|| EUROPA-KOMMISSIONEN || Bruxelles, den 28.11.2014 COM(2014) 905 final MEDDELELSE FRA
KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK, DET
EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Evaluering af den økonomiske
styring
Rapport om anvendelsen af forordning (EF) nr. 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011,
1176/2011, 1177/2011, 472/2013 og 473/2013[1] MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL
EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK, DET EUROPÆISKE
ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Evaluering af den økonomiske styring
Rapport om anvendelsen af forordning (EF) nr. 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011,
1176/2011, 1177/2011, 472/2013 og 473/2013[2]
1. INDLEDNING
Som reaktion på
de svagheder i det økonomiske styringssystem, som tydeligt kom til udtryk under
den økonomiske og finansielle krise, har EU taget en lang række forskellige
skridt til at styrke den økonomiske styring og skabe varig konvergens,
økonomisk vækst og nye arbejdspladser. Kernen i hele denne indsats har været de
såkaldte sixpack- og twopack-lovgivningspakker. Det er de syv forordninger,
disse to pakker indeholder, der er genstanden for denne evaluering[3]. Om
den ene af disse forordninger – forordning 472/2013 – blev der offentliggjort
en evaluering tilbage i februar 2014[4].
Denne lovgivning tager sigte på en tættere samordning af økonomiske politikker
gennem en styrkelse af budgetovervågningen inden for rammerne af stabilitets-
og vækstpagten, indførelse af en ny procedure i forbindelse med makroøkonomiske
ubalancer og regler angående lande, der har problemer med den finansielle
stabilitet samt en kodificering af den integrerede økonomiske og budgetmæssige
overvågning med indførelsen af det europæiske semester. Det helt
centrale spørgsmål, der skal afklares i denne evaluering, er spørgsmålet om, i
hvilket omfang de nye regler, der blev indført med sixpack- og
twopacklovgivningen, har fungeret effektivt i forhold til deres formål, og i
hvilket omfang de har bidraget til at sikre en tættere samordning af økonomiske
politikker og varig konvergens mellem medlemsstaterne, hvad angår deres
økonomiske resultater, og samtidig hermed en høj grad af gennemsigtighed,
troværdighed og demokratisk ansvarlighed. Det relativt
begrænsede erfaringsgrundlag – sixpacken trådte i kraft i slutningen af 2011 og
twopacken først ved midten af 2013 – gør det vanskeligt at drage konklusioner
om, hvor godt de har fungeret. Ikke alene er der tale om et kort tidsrum, men
det har også været præget af en alvorlig økonomisk krise. Det betyder, at
reglerne ikke er blevet testet under normale økonomiske forhold.
2. FORORDNINGERNES
VIRKNINGER
I det følgende
ses der på, hvor effektivt de enkelte forordninger har virket med hensyn til at
realisere de mål, der var opstillet på de forskellige områder, for de
forskellige dele af den nye lovgivning om økonomisk styring.
2.1. Budgetovervågning
Mål Den økonomiske
og finansielle krise og den deraf følgende stigning i budgetunderskud og
statsgæld i EU krævede en gennemgribende reform af stabilitets- og vækstpagen[5], både
med hensyn til dens forebyggende og dens korrigerende del[6]. Inden
for budgetovervågning havde sixpacken og twopacken to overordnede mål, nemlig
(1) at styrke budgetovervågningen og gøre den mere stringent ved at gøre den
mere kontinuerlig og integreret, bl. a. med en skærpet sanktionsmekanisme, og
(2) en yderligere overvågning af medlemsstaterne i euroområdet for at sikre, at
der blev rettet op på uforholdsmæssigt store underskud, og at EU's
politikhenstillinger blev indarbejdet i de nationale budgetplaner. Der var navnlig
tale om en styrkelse af den forebyggende del, som blev gjort mere
bindende. Med sixpacken indførtes kriteriet om en væsentlig afvigelse fra den
mellemsigtede målsætning eller fra tilpasningsstien mod dette mål. Hvis der
ikke i tilstrækkelig grad rettes op på en sådan afvigelse, kan det i sidste
ende føre til finansielle sanktioner mod et land i euroområdet. Kravene
angående tilpasningskursen var udformet på en sådan måde, at der blev taget
højde for risici for den langsigtede holdbarhed og den overordnede økonomiske
kontekst. Der blev indført et udgiftsbenchmark som en klarere og mere
operationel rettesnor for medlemsstaterne. Denne styrkelse og skærpelse af
reglerne i den forebyggende del er udtryk for vigtigheden af, at der føres forsigtige
finanspolitiske politikker i gode økonomiske tider. Den korrigerende
del blev opgraderet med en implementering af traktatens gældskriterie.
Sanktionerne over for de eurolande, som ikke efterlevede de henstillinger, de
fik inden for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store
underskud, blev skærpet. Der blev indført nye regler for de årlige mål for det
nominelle og det strukturelle underskud. Som helhed blev stabilitets- og
vækstpagten gjort mere fleksibel ved at åbne mulighed for at tilpasse tempoet i
budgetkonsolideringen inden for både den forebyggende og den korrigerende del,
når det er berettiget. Med twopacken
blev der indført yderligere overvågningsprocedurer for eurolandene i erkendelse
af de afsmitningsvirkninger, der kunne opstå mellem eurolandenes økonomier og
budgetstillinger. Der blev indført en gradueret ordning for Rådets og
Kommissionens overvågning, som skal sikre en hurtig og varig korrektion af
uforholdsmæssigt store underskud og åbne mulighed for at opdage det på et
tidligt tidspunkt, hvis en medlemsstat ikke overholder pagtens regler. Det
omfatter bl.a. en analyse af eurolandenes udkast til budgetplaner hvert
efterår, og Kommissionen har fået mulighed for at afgive uafhængige
henstillinger til medlemsstater med for store underskud. Desuden skal disse
lande fremlægge økonomiske partnerskabsprogrammer, som redegør for de
finanspolitiske strukturreformer, der iværksættes for at sikre en effektiv og
varig korrektion af underskuddene. Som et
supplement hertil bygger twopacken desuden videre på sixpack-direktivet om
budgetrammer med indførelse af yderligere elementer, der skal styrke de
finanspolitiske rammer i eurolandene. Der er bl. a. tale om en styrkelse af den
mellemsigtede planlægning, en bedre synkroniseret og mere gennemsigtig
budgetlægningsproces, procedurer til fremme af brugen af uhildede
makroøkonomiske prognoser i budgetplanlægningen samt uafhængig overvågning af
overholdelsen af budgetreglerne på nationalt plan. Evaluering Som helhed har
de nye regler virket effektivt med hensyn til at styrke budgetovervågningen og
som rettesnor for medlemsstaternes indsats for at konsolidere deres offentlige
finanser i den vanskelige økonomiske situation. Selv om reglerne kun har i
været i kraft i ret kort tid, og selv om det er vanskeligt at udskille deres
konkrete virkninger fra de andre faktorer, der har ligget bag de forskellige
politiktiltag, tyder de første erfaringer på, at de nye EU-regler rent faktisk
har spillet en rolle. Overordnet set kan der konstateres fremskridt med den
budgetpolitiske konsolidering, idet de gennemsnitlige budgetunderskud i EU-28
er faldet fra 4,5 % af BNP i 2011 til 3 % af BNP i 2014 ifølge
prognoserne. De resultater,
der er opnået inden for den forebyggende del, kan indtil nu betragtes
som opmuntrende. De fleste af de berørte medlemsstater har nået eller gjort
gode fremskridt henimod deres mellemsigtede målsætning (se bilag 1.2). Der er
hidtil ikke blevet konstateret nogen større afvigelser. Men det er imidlertid
først, når der sker en bedring af den økonomiske situation, at man vil kunne
opnå en bedre forståelse af, hvor effektivt den forebyggende del, og især
udgiftsbenchmarket, fungerer. Inden for den korrigerende
del har den holdbare korrektion af uforholdsmæssigt store underskud, siden
sixpacken trådte i kraft i december 2011, været imponerende. På det tidspunkt
var 23 ud af de 27 medlemsstater underlagt underskudskorrektionsproceduren (se
bilag 1.3). Ved udgangen af august 2014 var antallet faldet til 11 ud af 28.
Erfaringerne med gældsbenchmarket er meget begrænsede, ikke mindst i
betragtning af, at der i de nye regler blev indført en overgangsperiode for
fuld anvendelse af dette benchmark. Implementeringen af gældskriteriet har
imidlertid skabt større bevidsthed om, hvor stor betydning gælden har for de
offentlige finansers stabilitet, og skabt et yderligere incitament til at få
gælden bragt tilbage på en bæredygtig kurs. De mellemsigtede mål for det
nominelle og det strukturelle underskud under
underskudskorrektionsproceduren har åbnet mulighed for en mere præcis og
transparent opstilling af politikretningslinjer og overvågning. Det har
mindsket de negative incitamenter til at udskyde strukturtilpasninger og gjort
det muligt at tage højde for den usikkerhed omkring det makroøkonomiske
scenarie, politikhenstillinger er behæftet med. Muligheden for at tilpasse
eksisterende henstillinger er blevet udnyttet i velbegrundede tilfælde og har
især hjulpet med til at få tilpasset konsolideringsforanstaltningerne til den
hurtige udvikling, der er sket i de forløbne 10 år. Da der ikke
er blevet pålagt nogen sanktioner over for lande, som ikke har
efterlevet de nye regler i stabilitets- og vækstpagten, er det ikke
muligt at få det fulde overblik over, om målet om en mere effektiv håndhævelse
af budgetovervågningen i euroområdet rent faktisk blev nået. Men det kan siges,
at den skærpede budgetovervågning for eurolandene, der blev indført med
twopacken, stort set ser ud til i hvert fald at have lagt større pres på
landene med hensyn til at korrigere deres underskud. Kommissionens mulighed for
at afgive uafhængige henstillinger har været et vigtigt supplement til
overvågningen af medlemsstater med uforholdsmæssigt store underskud, fordi den
derved har fået mulighed for at afgive henstillinger til lande med
uforholdsmæssigt store underskud på et tidligere tidspunkt. Det fører til en
bedre afdækning af risikofaktorer, hvilket sætter medlemsstaten i stand til at tage
højde for dem og træffe passende foranstaltninger. De økonomiske
partnerskabsprogrammer vil gøre de politiske beslutningstagere mere
bevidste om den betydning, strukturreformer har for de offentlige finansers
bæredygtighed. Det kræver, at de økonomiske partnerskabsprogrammer fokuserer på
de eksisterende og potentielt nødvendige foranstaltninger, der kan sikre en
holdbar korrektion af underskuddene. I efteråret 2013
blev der for første gang foretaget en gennemsigtig, sammenlignende og uafhængig
vurdering af alle eurolandenes udkast til budgetplaner, før de nationale
parlamenter vedtog budgetterne[7].
Det markerede et betydeligt skift i tilgangen til budgetovervågning, fra
efterfølgende vurdering til forudgående vejledning. Det vil hjælpe med til at
nå målet om, at politikhenstillingerne fra EU indpasses bedre i den nationale
budgetplanlægning. Den effekt,
twopacken har haft med hensyn til at anspore eurolandene til at styrke deres
budgetrammer, har allerede givet håndgribelige resultater. Den årlige
budgetlægning og den mellemsigtede budgetpolitiske planlægning er blevet bedre
og mere omfattende. Disse planlægningsprocesser foregår nu generelt med
udgangspunkt i uafhængigt udarbejdede eller godkendte makroøkonomiske
prognoser. I euroområdet er budgetlægningsprocessen nu blevet afpasset efter de
fælles kriterier i twopacken. Mange eurolande har etableret eller styrket
instanser, der i henhold til national ret skal føre uafhængigt tilsyn med
overholdelsen af de nationale budgetregler. Størsteparten af disse instanser er
først blevet oprettet for nylig, og det er derfor først i løbet af de kommende
år, at der kan siges noget om, hvor uafhængige, troværdige og effektive de er i
praksis. Reglerne har
skabt en balance mellem kravene om holdbarhed og behovet for
konjunkturstabilisering, bl. a. gennem en afpasning af den budgetpolitiske
indsats efter de økonomiske forhold og bæredygtighedsrisiciene inden for den
forebyggende del og en forlængelse af fristerne for underskudskorrektionen i
den korrigerende del. Både inden for den forebyggende og den korrigerende del
findes der en generel undtagelsesklausul, der tager sigte på
ekstraordinære situationer, som udgør en trussel for hele euroområdets eller
hele EU's økonomier.
2.2 Makroøkonomiske
ubalancer
Mål Overvågningen af
medlemsstaternes økonomiske politikker inden for rammerne af proceduren i
forbindelse med makroøkonomiske ubalancer[8]
blev udvidet til at omfatte andet og mere end budgetspørgsmål, bl.a. eksterne
ubalancer, konkurrenceevne, aktivpriser samt intern og ekstern gæld. Formålet
med de to forordninger om proceduren i forbindelse med makroøkonomiske
ubalancer var at skabe et effektivt grundlag for (1) påvisning af
makroøkonomiske ubalancer, (2) forebyggelse og korrektion af uforholdsmæssige
makroøkonomiske ubalancer og (3) effektiv korrektion af uforholdsmæssigt store
makroøkonomiske ubalancer i euroområdet. Det skulle især
opnås ved hjælp af følgende redskaber: Rapporten
om varslingsmekanismen er et
screeningredskab, der bruges til at identificere de medlemsstater, som må
underkastes en nærmere granskning (en dybdegående undersøgelse), før det kan afgøres,
om de har ubalancer eller uforholdsmæssigt store ubalancer. Rapporten bidrager
også til få afdækket de ubalanceproblemer af fælles interesse, hvor der er
behov for drøftelser og samordning mellem medlemsstaterne på basis af
resultattavler med indikatorer og hjælpevariabler (bl. a. et sæt sociale
indikatorer). De dybdegående undersøgelser har til formål at
identificere politikudfordringer og politikalternativer med det formål at
opstille politikhenstillinger og bidrage til en dialog mellem EU-institutionerne
og de relevante medlemsstater. Ved udarbejdelsen af disse dybdegående
undersøgelser baserer Kommissionen sine analyser på et righoldigt
analysemateriale. Alt efter vurderingen, og de konklusioner der er draget
heraf, i de dybdegående undersøgelser kan der blive tale om yderligere skridt
inden for den makroøkonomiske procedure, afhængigt af situationens alvor og de
risici, den indebærer. I de tilfælde, hvor der afdækkes en ubalance, kan der
inden for den makroøkonomiske procedures forebyggende del blive vedtaget
politikhenstillinger som led i de landespecifikke henstillinger, som
Kommissionen afgiver ved afslutningen af det europæiske semester. Den
korrigerende del af proceduren - proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store ubalancer - kan blive udløst for de medlemsstater,
der har alt for store ubalancer. Under den korrigerende del anmodes de berørte
medlemsstater om at opstille korrektionsplaner, hvis gennemførelse overvåges
løbende. Eurolandene kan få pålagt finansielle sanktioner, hvis deres
korrektionsplaner ikke i tilstrækkeligt omfang imødegår de påviste
udfordringer, eller hvis gennemførelsen af dem er mangelfuld. I 2013 styrkede
Kommissionen ØMU'ens sociale dimension ved at indføre en resultattavle med
nøgleindikatorer for beskæftigelse og sociale forhold og udvide antallet af
ekstra indikatorer i den årlige varslingsmekanismerapport, bl. a. med
indikatorer for erhvervsfrekvens, langtidsledighed, ungdomsarbejdsløshed,
fattigdomsrisiko og risiko for social udstødelse. Der er også ved at blive
indført økonomiske og sociale indikatorer i den makroøkonomiske procedure for
at få en bedre forståelse af den sociale og arbejdsmarkedsrelaterede udvikling
og risici i forbindelse hermed. Kommissionen vil også sørge for, at
arbejdsmarkedets parter inddrages bedre i det europæiske semester. Evaluering Formålet med rapporten
om varslingsmekanismen og resultattavlen hertil er ikke, at den skal være
et mekanisk forsøg på at afdække ubalancer, men resultattavlen har vist sig at
være et nyttigt redskab til den første vurdering af risici og korrektion af
ubalancer. Resultattavlen har også været et nyttigt kommunikations- og
ansvarliggørelsesmiddel, når det drejer sig om at begrunde nødvendigheden af,
at en given medlemsstat underkastes en detaljeret granskning af makroøkonomiske
risici. Resultattavlen er ikke et statisk værktøj, og Kommissionen har da også
igennem de seneste tre år foretaget en række ændringer i den i samarbejde med
Parlamentet og Rådet. Selv om det nok er bedst at holde resultattavlens udformning
releativt stabil, er der fortsat behov for regelmæssige vurderinger af
resultattavlens variabler, ikke blot for at tage hensyn til udviklingen i
økonomien og de dermed forbundne risici, men også for at tage højde for
udviklingen på det statistiske område. Det er de dybdegående
undersøgelser, der har været kernen i proceduren i forbindelse med
makroøkonomiske ubalancer. De har dækket de vigtigste ubalancer i hvert land og
den måde, hvorpå de kan påvirke vækst, beskæftigelse og finansiel stabilitet på
mellemlang sigt. Under de første tre årlige runder har Kommissionen udsendt 42
dybdegående undersøgelser (2012: 12 medlemsstater, 2013: 14 medlemsstater,
2014: 17 medlemsstater), og der har i alt været tale om 18 medlemsstater[9]. Det
er udtryk for, at de første runder i den makroøkonomiske procedure fandt sted i
en tid, der var præget af krise og genoprettelse, hvor adskillige medlemsstater
havde ubalancer (et par af dem uforholdsmæssigt store ubalancer), der kræver
indgående og hyppig analyse. Stigningen i antallet af (i) medlemsstater, der
blev underkastet dybdegående undersøgelser, (ii) ubalancer identificeret af
Kommissionen og (iii) uforholdsmæssigt store ubalancer betyder ikke, at de
makroøkomiske risici i EU er blevet større. Den afspejler, at denne procedure
gradvis er blevet modnet og har fået sin rækkevidde, og at den netop tager
sigte på at få afdækket potentielt skadelige udviklingstendenser, før de får
indvirkning på økonomierne. Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt proceduren har
fungeret effektivt med hensyn til at identificere de relevante
politikspørgsmål, bidraget til hensigtsmæssige politikhenstillinger og
overvågning af deres gennemførelse og haft indvirkning på den politiske debat i
hver medlemsstat og i EU som helhed, er det værd at understrege, at proceduren
i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer sammen med andre dele af den
økonomiske styring har bidraget til en større fælles forståelse i
medlemsstaterne af deres særlige og fælles politikudfordringer og den politik,
der må sættes ind over for dem. Der er imidlertid behov for en bedre
implementering af de relevante politikhenstillinger og for at finde frem til de
redskaber, der kan give medlemsstaterne et større incitament til at vedtage og
iværksætte de nødvendige politikker. Proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store ubalancer er endnu ikke blevet bragt
i anvendelse. I 2013 og 2014 identificerede Kommissionen ved fem
lejligheder uforholdsmæssigt store ubalancer, men fremsatte ingen forslag til
Rådet om formel konstatering heraf, og proceduren blev derfor ikke udløst. I
begge årene fandt Kommissionen, at de politiske tiltag, de pågældende
regeringer (Spanien og Slovenien i 2013 og Italien, Kroatien og Slovenien i
2014) havde skitseret i deres nationale reformprogrammer og stabilitets- (eller
konvergens-)programmer, på tilfredsstillende vis ville imødegå de udfordringer,
den havde peget på i de dybdegående undersøgelser. I hvert af disse tilfælde
har Kommissionen dog gjort brug af den fleksibilitet, den makroøkonomiske
procedure rummer, til at iværksætte en særlig tæt overvågning af
gennemførelsen af disse politikker, hvilket har været med til at lægge pres
på disse lande, sikret en samtidig vurdering af indsatsen og fremmet reformer i
disse medlemsstater[10].
2.3 Eurolande med problemer
med den finansielle stabilitet[11]
Mål Hovedformålet
med den anden twopack er at styrke overvågningen af de medlemsstater, der har
eller risikerer at få alvorlige problemer med den finansielle stabilitet. Den
tager sigte på at få indført gennemsigtige, effektive, strømlinede og
forudsigelige overvågningsprocesser for de medlemsstater, der er underlagt
skærpet overvågning, samt makroøkonomiske tilpasningsprogrammer og overvågning
efter programmernes afslutning. For de eurolande, der er underlagt et tilpasningsprogram,
er de andre forebyggende procedurer, der vil overlappe hermed, bl.a. det
europæiske semester, proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer og
den øvrige twopack-lovgivning, suspenderet. Det stemmer overens med, at den
makroøkonomiske procedures har en forebyggende rolle og ikke er et
krisestyringsredskab[12]. Evaluering De eurolande,
der havde modtaget finansiel bistand i tilknytning til et makroøkonomisk
tilpasningsprogram ved ikrafttrædelsen af forordningen i maj 2013, var
Grækenland, Irland, Portugal og Cypern. Cypern og Grækenland, hvor programmerne
stadigvæk kører, er delvis vendt tilbage til markedsfinansiering tidligere end
forventet. Spanien har kun anmodet om finansiel bistand til rekapitalisering af
landets pengeinstitutter og var ikke underlagt et makroøkonomisk
tilpasningsprogram. I mellemtiden har Irland og Portugal fuldført det
makroøkonomiske tilpasningsprogram og er trådt ind i fasen med
post-overvågning, dvs. overvågning efter programmets gennemførelse. Siden
Spaniens program for den finansielle sektor udløb i januar 2014, har Spanien
også været underlagt post-overvågning. Alle tre lande har på ny fået adgang til
markedsfinansiering på rimelige rentevilkår. Som helhed er der opnået
betydelige resultater med hensyn til nedbringelse af budgetunderskuddene i
nuværende og tidligere programlande, og der er overordnet set ved at ske en
stabilisering af den offentlige gæld. På baggrund af
erfaringerne med disse lande kan det konstateres, at de integrerede regler rent
faktisk har ført til en mere gennemsigtig, forudsigelig og effektiv overvågning
af de medlemsstater, der har eller risikerer at få alvorlige finansielle
vanskeligheder. Men eftersom forordningen først trådte i kraft, efter at alle
de igangværende og afsluttede programmer var påbegyndt, er vurderingen af, hvor
effektivt den har virket, naturligvis ufuldstændig. Der er især mange af
forordningens bestemmelser, der omhandler den periode, hvor programmerne
udvikles og forhandles. For de eksisterende programmers vedkommende var den
periode overstået, før forordningen trådte i kraft. For disse tidlige faser er
det derfor umuligt at sige noget om forordningens virkninger. Desuden er det
heller ikke muligt at evaluere forordningens virkninger i relation til den
skærpede overvågning, eftersom der indtil nu ikke er noget land i euroområdet,
der har været underlagt skærpet overvågning. Mulighederne for at vurdere, hvor
effektiv post-overvågningen har fungeret, begrænses endvidere af, at Irland,
Spanien og Portugal har været underlagt denne post-overvågning i under et år.
Det er derfor kun for de eksisterende makroøkonomiske tilpasningsprogrammer,
der kan foretages en ordentlig vurdering. I betragtning af den ovennævnte
økonomiske udvikling har de igangværende makroøkonomiske tilpasningsprogrammer
opfyldt det mål, forordningen indeholdt om en hurtig genetablering af en sund
og bæredygtig økonomisk og finansiel situation og adgangen til finansmarkedet.
Andre bestemmelser i forordningen, som måske vil blive implementeret i
fremtiden, drejer sig om bedre information af Europa-Parlamentet og
bestemmelser, der tager sigte på bedre at tilgodese programmernes sociale
virkninger og tage hensyn til fundamentale politikker som sundheds- og
uddannelsespolitikkerne.
3. ØKONOMISK
KONVERGENS, VIRKELIGGØRELSE AF MÅLENE I EU'S STRATEGI FOR VÆKST OG
BESKÆFTIGELSE OG TÆTTERE SAMORDNING AF ØKONOMISKE POLITIKKER
Det er
vanskeligt at vurdere, hvilke virkninger det reviderede økonomiske
styringssystem har haft for den økonomiske konvergens, for der er ikke gået
tilstrækkelig lang tid, siden den nye lovgivning blev indført, til at drage
nogen meningsfuld konklusion. Erfaringerne med proceduren for makroøkonomiske
ubalancer et godt eksempel herpå. Der er blevet rettet op på mange
"løbende" ubalancer, bl.a. underskuddene på betalingsbalancens
løbende poster, men det samme er ikke tilfældet med "faste" ubalancer
såsom udlandsgæld. Så selv om de makroøkonomiske risici er blevet nedbragt for
mange landes vedkommende, vil en meningsfuld evaluering af, om de politikhenstillinger,
der er afgivet i forbindelse med proceduren, rent faktisk har bidraget til at
skabe øget vækst, beskæftigelse og finansiel stabilitet, kræve et langt større
erfaringsgrundlag, end vi hidtil har haft med den makroøkonomiske procedure.
For denne procedure har endnu ikke stået sin prøve med hensyn til, om den kan
forhindre en opbygning af ubalancer og risici i "gode" økonomiske
tider. Men ved at sikre
en tættere samordning af politikker må det nye økonomiske styringssystem ventes
at hjælpe med til at fremme vækstkonvergensen og virkeliggørelsen af Europa
2020-strategiens mål om intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst[13].
Og ved at forhindre, at der bliver opbygget store makroøkonomiske ubalancer, må
det forventes også at dæmpe de faktorer, der for øjeblikket er hovedårsagen til
de betydelige konjunkturforskelle mellem medlemsstaterne. Sixpacken og
twopacken har betydet en kraftig styrkelse af EU's styringsrammer på de
forskellige politikområder. Under det europæiske semester kombineres alle disse
redskaber i en overordnet og integreret multilateral overvågning af økonomi og
budgetter, og den strømlining og styrkelse af det europæiske semester i 2015,
som Kommissionen har skitseret i sin årlige vækstundersøgelse for 2015, vil
bringe det til at fungere endnu bedre[14]. De forskellige
redskaber til økonomisk overvågning indgår i et komplekst samspil, der kan
begrænse gennemsigtigheden i den politiske beslutningsproces, hvilket igen
udgør en udfordring for politikkens gennemførelse, kommunikationen med interessenterne
og den brede offentlighed og dermed også for ejerskab, demokratisk legitimitet
og ansvarlighed. Det er fortsat helt afgørende for legitimiteten af
medlemsstaternes handlinger, at de nationale parlamenter inddrages ordentligt i
denne proces. På EU-plan har Europa-Parlamentet en nøglerolle at spille, ikke
mindst gennem de "økonomiske dialoger", det afholder, og som sikrer,
at de institutionelle aktører regelmæssigt drages til ansvar for de vigtigste
spørgsmål i relation til økonomisk styring.
4. KONKLUSION
Det økonomiske
styringssystem har undergået gennemgribende ændringer i kølvandet på den
finansielle og økonomiske krise. Det gælder især forskellige de dele af
lovgivningen herom, som er blevet betydeligt strammet op. Som helhed er
underskuddene blevet nedbragt, og mange lande er trådt ud af proceduren for
uforholdsmæssigt store underskud og har fået rettet op på ubalancer. Men
væksten er stadigvæk skrøbelig, og der er fortsat store økonomiske
udfordringer. På grund af den
korte tid, der er gået siden ikrafttrædelsen af dette nye økonomiske
styringssystem, er erfaringerne med det ret begrænsede, og flere konkrete
instrumenter er endnu ikke blevet testet. Desuden er systemet hidtil kun blevet
anvendt i (kølvandet på) en alvorlig finansiel og økonomisk krise, hvilket
begrænser mulighederne for at vurdere, hvor effektivt det vil fungere under
gunstigere forhold. For systemets effektivitet afhænger i vid udstrækning af,
hvor godt dets forebyggende del fungerer, hvilket netop er, hvad vi mangler at
se under bedre økonomiske tider. Denne evaluering
har afdækket nogle stærke sider, men også områder, hvor der kan være behov for
forbedringer, bl.a. i relation til gennemsigtigheden og kompleksiteten af den
politiske beslutningsproces, og virkningerne heraf for vækst, ubalancer og
konvergens. Kommissionen agter at drøfte disse spørgsmål med Europa-Parlamentet
og Rådet i de kommende måneder. BILAG 1: OVERVÅGNING AF BUDGETSTILLINGER
1.1
Ændringer af stabilitets- og vækstpagtens (SGP's) forebyggende og korrigerende
del i forhold til reformerne af 2011 (med kursiv) inden for de eksisterende
krav
Mål || Specifikation || Tilpasningssti || Håndhævelses-specifikation Forebyggende del Krav om, at budget-stillingen skal være tæt på balance eller i overskud || Landespecifik mellemfristet budgetmålsætning (MTO) i strukturelle termer: - der tilvejebringes en sikkerhedsmargen med hensyn til underskudsgrænsen på 3 % - der sikres hurtige fremskridt mod holdbarhed - der åbnes mulighed for budgetmæssig manøvrefrihed For euroområdet og ERM II-medlemsstater: grænser på -1 % af BNP Benchmark for udgifter: udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger bør vokse ≤ det mellemfristede potentielle BNP || 0,5 % af BNP som benchmark: – mere i perioder med økonomisk fremgang – mindre i perioder med økonomisk tilbagegang >0,5 % hvis gælden overstiger 60 %, eller holdbarheden præges af udtalte risici Der tillades midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien, hvis: – der gennemføres større strukturreformer med verificerbare virkninger for den langsigtede budgetmæssige holdbarhed – der lægges særlig vægt på pensionsreformer – usædvanlige hændelser, som den pågældende medlemsstat ikke har indflydelse på, og som påvirker dens budgetstilling i betydelig grad – alvorlig økonomisk tilbagegang for euroområdet eller EU som helhed, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare || Procedure til korrektion af en væsentlig afvigelse (0,5 % i ét år, eller kumulativt over to år, i forhold til MTO eller tilpasningsstien) For euroområdet: finansielle sanktioner i tilfælde af gentagen manglende overholdelse Korrigerende del Korrigerer grove politiske fejl || Fastsætter grænser: - underskud på 3 % af BNP - gæld på 60 % af BNP eller en tilstrækkelig nedbringelse Tilstrækkelig nedbringelse defineres som = overholdelse af benchmarket for gældsreduktion Benchmarket for gældsreduktion = reduktion med 5 % pr. år gennemsnitligt over 3 år af gabet ned til 60 % under hensyn til cykliske overvejelser i de næste to år. (Overgangsperiode for medlemsstater, der befandt sig i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EDP) ved ikrafttrædelsen (dec 2011), i tre år efter, at det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret.) || Mindste årlige forbedring på mindst 0,5 % af BNP som benchmark i strukturelle termer Mulig fristforlængelse: - hvis der er truffet effektive foranstaltninger, men uventede negative økonomiske hændelser får betydelige ugunstige konsekvenser for statsfinanserne - I tilfælde af alvorlig økonomisk tilbagegang for euroområdet eller Unionen som helhed, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare || For euroområdet: i hver af EDP's faser vil sanktionssystemet skulle aktiveres tidligt og gradvist
1.2
Den strukturelle budgetsaldo og MTO for lande i den forebyggende del
1.3
Antallet af EU-medlemsstater, som er undergivet EDP
1.4 Rådets henstilling om
strukturel indsats i EDP-henstillingerne (procentpoint af BNP)
|| || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 || 2014 || 2015 || 2016 IE || 27.4.2009 || || 1,5 || 1,5 || 1,5 || 1,5 || || || 2.12.2009 || || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || || 7.12.2010 || || || 1,91 || 1,91 || 1,91 || 1,91 || 1,91 || FR || 27.4.2009 || || 1 || 1 || 1 || || || || 2.12.2009 || || 1,12 || 1,12 || 1,12 || 1,12 || || || 21.6.2013 || || || || || 1,3 || 0,8 || 0,8 || ES || 27.4.2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || || 2.12.2009 || || 1,6 || 1,6 || 1,6 || 1,6 || || || 10.7.2012 || || || || 2,7 || 2,5 || 1,9 || || 21.6.2013 || || || || || 1,1 || 0,8 || 0,8 || 1,2 MT || 16.2.2010 || || || 0,75 || || || || || 21.6.2013 || || || || || 0,7 || 0,7 || || BE || 2.12.2009 || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || || 21.6.2013 || || || || || 1 || || || DE || 2.12.2009 || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || IT || 2.12.2009 || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || || NL || 2.12.2009 || || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || 21.6.2013 || || || || || 0,6 || 0,7 || || AT || 2.12.2009 || || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || PT || 2.12.2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || 9.10.2012 || || || || 2,3 || 1,6 || 1,3 || || 21.6.2013 || || || || || 0,6 || 1,4 || 0,5 || SI || 2.12.2009 || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || 21.6.2013 || || || || || 0,7 || 0,5 || 0,5 || SK || 2.12.2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || UK || 8.7.2008 || 0,5 || || || || || || || 24.3.2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || 2.12.2009 || || 1,75 || 1,75 || 1,75 || 1,75 || 1,75 || || LV || 7.7.2009 || || 2,75 || 2,75 || 2,75 || || || || PL || 7.7.2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || || 21.6.2013 || || || || || 0,8 || 1,3 || || 2.12.2013 || || || || || || 1 || 1,2 || LT || 7.7.2009 || 1,5 || 1,5 || 1,5 || || || || || 16.2.2010 || || 2,25 || 2,25 || 2,25 || || || || RO || 7.7.2009 || || 1,5 || 1,5 || || || || || 16.2.2010 || || 1,75 || 1,75 || 1,75 || || || || CZ || 2.12.2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || BG || 13.7.2010 || || || 0,75 || || || || || DK || 13.7.2010 || || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || Årlig gennemsnitlig indsats. Skraverede rubrikker angav årlige mål. Omfatter ikke Grækenland og Cypern (den finanspolitiske indsats blev udtrykt ved ændringer i den primære saldo (for Grækenlands vedkommende) og ved nominel værdi af foranstaltninger (for Cyperns vedkommende) Noter: 1 Henstilling udtrykt i kumulative termer over den samlede EDP-periode. 2 "Over 1 % af BNP"
1.5 Kommissionens udtalelser af 15.
november 2013 om budgetudkastene
Land || Generel overensstemmelse mellem budgetudkast og SGP || Generel overensstemmelse med finanspolitiske/strukturelle reformer i de landespecifikke henstillinger (CSR) af 2013 Generel konklusion ud fra Kommissionens efterårsprognose fra 2013 || Overensstemmelse med proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i 2013/2014 || Overensstemmelse med kravene i den forebyggende del i 2014 || Generel konklusion angående fremskridt mht. finanspolitiske/strukturelle reformer || Fremskridt mht. enkeltstående reformer som reaktion på den finanspolitiske CSR's strukturelle del siden juni 2013 BE || Stort set overensstemmelse || Varig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2013 || En vis afvigelse fra tilpasningsstien frem mod MTO || Begrænsede fremskridt || Begrænsede foranstaltninger: eksplicitte samordningsaftaler mellem føderale og sub-føderale niveauer DE || Overensstemmelse || Ikke relevant || MTO overopfyldt || Intet fremskridt || Ingen foranstaltninger mht. den finanspolitiske CSR's strukturelle dele EE || Overensstemmelse || Ikke relevant || MTO opfyldt || Visse fremskridt || Fremskridt: regel om budgetsaldo Begrænsede foranstaltninger: flerårige udgiftsregler og -lofter ES || Risiko for manglende overensstemmelse || Den leverede finanspolitiske indsats i 2013 er bragt i fare i 2014 || Ikke relevant || Visse fremskridt* || Fremskridt: uafhængig finanspolitisk institution, det offentliges udestående gæld, indekseringsordninger, pensionssystem, reform af den offentlige forvaltning, sundhedsudgifter. Begrænsede foranstaltninger: omfattende gennemgang af udgifter, gennemgang af skattesystemet FR || Overensstemmelse uden margen || Den finanspolitiske indsats er leveret både i 2013 og 2014 || Ikke relevant || Begrænsede fremskridt* || Fremskridt: pensionssystem Begrænsede foranstaltninger: gennemgang af udgifter, skattesystem, decentralisering IT || Risiko for manglende overensstemmelse || Ikke relevant || Overensstemmelse med gældskriteriet i 2013 bringes i fare i 2014 || Begrænsede fremskridt || Begrænsede foranstaltninger: offentlige udgifter, skattepolitik LU || Risiko for manglende overensstemmelse || Ikke relevant || Betydelig afvigelse fra MTO || Visse fremskridt || Fremskridt: mellemfristet budgetramme MT || Risiko for manglende overensstemmelse || Det overordnede mål er opfyldt i 2013; den finanspolitiske indsats er i fare i både 2013 og 2014 || Ikke relevant || Begrænsede fremskridt* || Fremskridt: finanspolitisk ramme, den offentlige forvaltnings produktivitet (risici mht. vedtagelse og gennemførelse består fortsat) sundhedspleje (ikke muligt at drage en konklusion ud fra oplysningerne) Begrænsede foranstaltninger: pensionssystem NL || Overensstemmelse uden margen || Den finanspolitiske indsats er leveret både i 2013 og 2014 || Ikke relevant || Visse fremskridt* || Fremskridt: finanspolitisk ramme, boligmarkedet (gennemførelse af tidligere reformer) Begrænsede foranstaltninger: pensionssystem, skattefradrag og særlige tillæg AT || Stort set overensstemmelse || Varig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2013 || En vis afvigelse fra tilpasningsstien frem mod MTO || Visse fremskridt || Fremskridt: pensionssystem, arbejdsmarked Begrænsede foranstaltninger: pensionsydelser knyttes til ændringer i den forventede levetid, harmonisering af pensionsaldre SI || Overensstemmelse uden margen || Den finanspolitiske indsats er leveret både i 2013 og 2014 || Ikke relevant || Begrænsede fremskridt* || Fremskridt: skattesystem, finanspolitisk ramme, langtidspleje Begrænsede foranstaltninger: pensionssystem SK || Stort set overensstemmelse || Varig korrektion bringes i fare i 2014 – den finanspolitiske indsats er leveret || En vis afvigelse fra tilpasningsstien frem mod MTO || Begrænsede fremskridt || Fremskridt: skattesystem (inddrivelse) Begrænsede foranstaltninger: pensionssystem, skattepolitik, sundhedsudgifter, budgetregler FI || Risiko for manglende overensstemmelse || Ikke relevant || Betydelig afvigelse fra tilpasningsstien frem mod MTO, 60 %-tærsklen overskrides i 2014 || Visse fremskridt || Fremskridt: det offentliges produktivitet, det kommunale niveaus finanser, pensionsreform
BILAG
2: PROCEDUREN I FORBINDELSE MED MAKROØKONOMISKE UBALANCER (MIP)
2.1
Oversigt over resultaterne af anvendelsen af MIP
|| Konklusion af rapporter om varslingsmekanismen (AMR) || Konklusion efter dybdegående undersøgelser (IDR) || Bemærkninger Ubalancer || heraf uforholdsmæssigt store ubalancer efter Kommissionens opfattelse || Kommissionens henstilling skal fastsættes af Rådet || Formelt fastsat af Rådet 2012 || Der skal opstilles IDR for 12 medlemsstater: BE, BG, DK, ES, FR, IT, CY, HU, SI, SE, FI og UK. IDR er unødvendig (ingen ubalance) for 11 medlemsstater: CZ, DE, EE, LV, LT, LU, MT, NL, PL, AT og SK. Programlande (4): EL, IE, PT og RO. || Alle medlemsstater (12) for hvilke der er opstillet en IDR. || Ingen. || Ingen. || Ingen. || I Cypern og Spanien var det nær gået galt (Kommissionen karakteriserede ubalancerne i disse lande som meget alvorlige). Da begge lande anmodede om finansiel bistand (af forskellig art) kort derefter, kan der i bagklogskabens lys argumenteres for, at en uforholdsmæssigt stor ubalance burde have været afdækket. Kommissionen karakteriserede ubalancerne i Frankrig, Italien, Ungarn og Slovenien som alvorlige. 2013 || Der skal opstilles IDR for 14 medlemsstater: BE, BG, DK, ES, FR, IT, HU, CY, MT (ny), NL (ny), SI, SE, FI og UK. IDR er unødvendig (ingen ubalance) for 9 medlemsstater: CZ, DE, EE, LV, LT, LU, PL, AT og SK. Programlande (5): EL, IE, PT, RO, og kort efter offentliggørelsen af AMR: CY. ES blev ikke betragtet som et programland, fordi dets tilpasningsprogram og finansielle bistand vedrørte en afgrænset sektor. || Alle medlemsstater (13) for hvilke der er opstillet en IDR. || ES og SI. || Ingen. || Ingen. || Der blev ikke opstillet en IDR for Cypern, fordi der blev indgået en aftale om finansiel bistand i perioden mellem offentliggørelsen af AMR og de forskellige IDR. Ifølge Kommissionen kræver ubalancerne i Frankrig, Italien og Ungarn beslutsomme politiske foranstaltninger. Uanset at uforholdsmæssigt store ubalancer blev afdækket i Slovenien og Spanien i 2013, blev den korrigerende del af MIP ikke taget i anvendelse i lyset af kvaliteten af den politiske reaktion som skitseret i deres nationale reformprogrammer (NRP) og stabilitetsprogrammer. I stedet iværksatte Kommissionen en specifik, men uformel overvågning af disse to medlemsstater og holdt muligheden for at udløse den korrigerende del på et senere tidspunkt åben. 2014 || Der skal opstilles IDR for 17 medlemsstater: BE, BG, DE (ny), DK, IE (ny, efter en vellykket afslutning af tilpasningsprogrammet og reintegration i standardprocedurer), ES, FR, HR (ny, efter tiltrædelsen), IT, LU (ny), HU, MT, NL SI, SE, FI og UK. IDR unødvendig (ingen ubalance): for 7 medlemsstater: CZ, EE, LV, LT, PL, AT og SK. Programlande (4): EL, CY, PT og RO || Alle medlemsstater, for hvilke der er opstillet en IDR, undtagen DK, MT og LU, for hvilke der ikke er konstateret ubalance (14). || IT, HR og SI. || Ingen || Ingen || Ifølge Kommissionen kræver ubalancerne i Irland, Spanien, Frankrig, Italien og Ungarn beslutsomme politiske foranstaltninger. En række skridt blev taget for første gang: -- »nedtrapning« af proceduren, idet Spanien ikke længere har en uforholdsmæssigt stor ubalance, men blot en ubalance. -- der er ikke afdækket ubalancer på grundlag af en IDR i tre tilfælde: (DK, LU og MT). -- en IDR blev for første gang opstillet på grund af et meget stort overskud på de løbende poster (for Tyskland) -- et ex-programland (Irland) blev reintegreret i MIP. I lighed med 2013 blev den korrigerende del ikke taget i anvendelse, fordi Kommissionen anså foranstaltningerne i deres NRP og stabilitets- og konvergensprogrammer for at være tilstrækkeligt ambitiøse. Kommissionen bebudede i stedet en specifik overvågning af gennemførelsen af politikker i Italien, Kroatien og Slovenien (uforholdsmæssigt store ubalancer) tillige med Irland og Spanien (ud fra overvågning efter programmets gennemførelse) og Frankrig.
2.2
Arten af ubalancer og uforholdsmæssigt store ubalancer, der er afdækket i
2012-2014
|| År || Arten af ubalance BE || 2012 || Ubalance: den makroøkonomiske udvikling på områderne varers eksterne konkurrenceevne og gælden, navnlig den store offentlige gæld, fortjener mere opmærksomhed for at mindske risiciene for negative virkninger for økonomien. || 2013 || Ubalance: opmærksomheden bør fortsat rettes mod den makroøkonomiske udvikling af varers eksterne konkurrenceevne og gældsætningen, særlig den store offentlige gælds følger for realøkonomien. || 2014 || Ubalance: der bør til stadighed holdes øje med udviklingen i belgiske varers konkurrenceevne på eksterne markeder, da en vedvarende forringelse af konkurrenceevnen kan true den makroøkonomiske stabilitet. BG || 2012 || Ubalance: den store udlandsgæld samt den makroøkonomiske udvikling i forbindelse med nedgearingen i erhvervslivet og tilpasningsprocessen på arbejdsmarkedet fortjener opmærksomhed for at mindske risikoen for negative virkninger for økonomien. || 2013 || Ubalance: gældsnedbringelsen i erhvervslivet samt den fortsatte tilpasning af balancerne over for udlandet, konkurrenceevnen og arbejdsmarkedet fortjener fortsat opmærksomhed. || 2014 || Ubalance: den langvarige tilpasning af arbejdsmarkedet kræver politiske tiltag, men der gøres gode fremskridt, hvad angår korrektionen af landets stilling over for udlandet og nedgearingen inden for erhvervssektoren. DK || 2012 || Ubalance: opmærksomheden må rettes mod udviklingen i visse makroøkonomiske faktorer, især faktorer, som har betydning for Danmarks konkurrenceevne over for udlandet, og de risici, som kan være forbundet med husholdningernes gældsætning, så risikoen for negative påvirkninger af økonomien kan mindskes. || 2013 || Ubalance: opmærksomheden skal rettes mod den fortsatte tilpasning på boligmarkedet, husholdningernes og den private sektors betydelige gældsætning samt de faktorer, der er nødvendige for at styrke konkurrenceevnen over for udlandet. || 2014 || Ikke længere ubalance i MIP-forstand: tilpasningen på boligmarkedet og virkningerne af gælden i den private sektor for realøkonomien og stabiliteten i den finansielle sektor synes at være under kontrol. Der skal dog holdes øje med disse udviklinger og drivkræfterne bag den eksterne konkurrenceevne. DE || 2014 || Ubalance: der har vedvarende været et meget stort overskud på betalingsbalancens løbende poster, hvilket afspejler landets stærke konkurrenceevne, samtidig med at store opsparede beløb blev investeret i udlandet. Det er også et tegn på, at den indenlandske vækst har været moderat, og at allokeringen af de økonomiske ressourcer måske ikke har været helt effektiv. Selv om det nuværende overskud på betalingsbalancens løbende poster ikke skaber de samme risici som et stort underskud i Tyskland, er det værd at holde øje med størrelsen og varigheden heraf. I betragtning af den tyske økonomis størrelse er det særlig vigtigt at skride ind for at mindske risikoen for skadelige virkninger for den måde, hvorpå den indenlandske økonomi og euroområdet fungerer. IE || 2014 || Ubalancer, som kræver specifik overvågning og beslutsomme politiske tiltag: udviklingen i den finansielle sektor, den private og den offentlige sektors gældsætning og i tilknytning hertil den høje eksterne brutto- og nettogæld over for udlandet og situationen på arbejdsmarkedet betyder, at der stadig er visse risici. ES || 2012 || Meget alvorlig ubalance: den makroøkonomiske udvikling i forbindelse med den store gæld i den private sektor, det store underskud på betalingsbalancen og situationen i finanssektoren, som er påvirket af udviklingen på boligmarkedet, kræver nøje overvågning, og der må omgående sættes ind overfor for at afværge negative virkninger for den spanske økonomi og for den økonomiske og monetære union. || 2013 || Uforholdsmæssigt stor ubalance: det særdeles høje niveau for privat gæld og udenlandsgæld udgør stadig en risiko for væksten og den finansielle stabilitet. Den beslutsomme politiske indsats, der er blevet gjort på EU-plan og af Spanien, har resulteret i en synlig forbedring af forskellige strømme, et fald i finansieringsomkostningerne og en mindskelse af de umiddelbare risici. || 2014 || Ubalancer, som kræver specifik overvågning og beslutsomme politiske tiltag: der er på flere niveauer klart sket fremskridt med justeringen af de ubalancer, der sidste år blev identificeret som værende uforholdsmæssigt store, og landets tilbagevenden til positiv vækst har mindsket risiciene. Ubalancernes omfang og deres indbyrdes sammenhæng, navnlig den store indenlandske og eksterne gæld, betyder dog, at der stadig er risici. Kommissionen vil fortsætte den særlige overvågning af de politikker, som Rådet anbefalede Spanien i forbindelse med det europæiske semester og vil regelmæssigt aflægge rapport til Rådet og Eurogruppen. Med hensyn til Irland og Spanien vil denne overvågning være baseret på overvågning efter programmets gennemførelse. FR || 2012 || Alvorlig ubalance: den makroøkonomiske udvikling på eksportområdet og med hensyn til konkurrenceevnen fortjener opmærksomhed for at mindske risikoen for negative virkninger for økonomien. || 2013 || Ubalancer, som kræver specifik overvågning og beslutsomme politiske tiltag: der er grund til at være opmærksom på forværringen af handelsbalancen og konkurrenceevnen, der skyldes såvel omkostningsmæssige som andre faktorer og sker på baggrund af en forværring af landets finansielle position over for udlandet og en stor offentlig gæld. I betragtning af den franske økonomis størrelse er det særlig vigtigt at skride ind for at mindske risikoen for skadelige virkninger for den franske økonomis og Den Økonomiske og Monetære Unions funktionsmåde. || 2014 || Ubalancer, som kræver specifik overvågning og beslutsomme politiske tiltag: forværringen af handelsbalancen og konkurrenceevnen samt konsekvenserne af den høje offentlige gældsætning fortjener vedvarende politisk opmærksomhed. I betragtning af den franske økonomis størrelse er det særlig vigtigt at skride beslutsomt ind for at mindske risikoen for skadelige virkninger for den franske økonomis og Den Økonomiske og Monetære Unions funktionsmåde. I lyset af behovet for politiske tiltag, som landet allerede i den dybdegående undersøgelse for 2013 blev opfordret til at iværksætte, vil Kommissionen indlede en særlig overvågning af de politikker, som Rådet anbefalede Frankrig i forbindelse med det europæiske semester, og vil regelmæssigt aflægge rapport til Rådet og Eurogruppen. HR || 2014 || Uforholdsmæssigt stor ubalance: det er nødvendigt med politiske tiltag i lyset af landets sårbare situation som følge af den betragtelige gæld over for udlandet, den faldende eksport, de højt gearede virksomheder og den hastigt voksende offentlige gæld, hvilket alt sammen forekommer i en periode med lav vækst og dårlig tilpasningsevne. IT || 2012 || Alvorlig ubalance: den makroøkonomiske udvikling på eksportområdet fortjener opmærksomhed, eftersom Italien har mistet ekstern konkurrenceevne siden indførelsen af euroen. I betragtning af den store offentlige gæld bør der gøres en særlig indsats for at fremme vækstpotentialet for at mindske risikoen for negative virkninger for den italienske økonomi. || 2013 || Ubalancer, som kræver specifik overvågning og beslutsomme politiske tiltag: opmærksomheden skal rettes mod landets eksportresultat, det underliggende tab af konkurrenceevne og den betydelige offentlige gældsætning i en kontekst med svag vækst. Disse problemer kræver, at der gennemføres gennemgribende reformer for at forebygge alvorlige konsekvenser for den italienske økonomis og Den Økonomiske og Monetære Unions funktionsmåde, navnlig når henses til den italienske økonomis størrelse. || 2014 || Uforholdsmæssigt stor ubalance: konsekvenserne af den meget store offentlige gæld og den svage konkurrenceevne over for udlandet, som i sidste ende begge har rod i den langvarige træge vækst i produktiviteten, kræver, at der politisk hurtigt fokuseres herpå. I betragtning af den italienske økonomis størrelse er det særlig vigtigt på afgørende vis at skride ind for at mindske risikoen for skadelige virkninger for den måde, hvorpå den indenlandske økonomi og euroområdet fungerer. CY || 2012 || Meget alvorlig ubalance: den makroøkonomiske udvikling, der kommer til udtryk på betalingsbalancens løbende poster, de offentlige finanser og finanssektoren, kræver nøje overvågning, og der må omgående sættes ind overfor for at afværge negative virkninger for Cyperns økonomi og for den økonomiske og monetære union. HU || 2012 || Alvorlig ubalance: den makroøkonomiske udvikling på visse områder, bl.a. den meget negative kapitalbalance over for udlandet og den offentlige gæld, kræver nøje opmærksomhed for at mindske den store risiko for negative virkninger for økonomien. || 2013 || Ubalancer, som kræver specifik overvågning og beslutsomme politiske tiltag: for at modvirke de alvorlige risici for økonomiens funktionsmåde er det vigtigt at fastholde opmærksomheden omkring korrektionen af landets stærkt negative internationale nettoinvesteringsposition, der i vidt omfang skyldes den private sektors nedgearing i en kontekst med betydelig offentlig gæld og et ugunstigt erhvervsklima. || 2014 || Ubalancer, som kræver specifik overvågning og beslutsomme politiske tiltag: den igangværende justering af den stærkt negative internationale nettoinvesteringsposition, den store offentlige og private gæld i en situation med en skrøbelig finansiel sektor og faldende eksport bør fortsat følges meget nøje for at mindske de store risici for negative virkninger for økonomiens måde at fungere på. LU || 2014 || Ikke ubalance i MIP-forstand: udfordringerne hidrører fra en vækstmodel, der er baseret på en effektiv finansiel sektor, som har klaret sig godt igennem krisen. Det er stadig værd at holde øje med fremstillingsindustriens faldende konkurrenceevne, udviklingen på boligmarkedet og den private sektors gældsætning. MT || 2013 || Ubalancer: den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser, og den meget store finanssektor og især de stærke forbindelser mellem de indenlandsk orienterede banker og ejendomsmarkedet repræsenterer en udfordring for den finansielle stabilitet og bør overvåges kontinuerligt. || 2014 || Ikke længere ubalance i MIP-forstand: selv om gælden fortsat er høj, synes risiciene for bæredygtigheden af den private og den offentlige sektors gæld og stabiliteten i den finansielle sektor at være under kontrol, selv om der fortsat bør holdes øje hermed. NL || 2013 || Ubalancer: opmærksomheden bør rettes mod den makroøkonomiske udvikling med hensyn til gældsætningen og nedgearingspresset i den private sektor og mod den tilbageværende ineffektivitet på boligmarkedet. Skønt det store overskud på betalingsbalancens løbende poster ikke er behæftet med samme risici som store underskud, vil Kommissionen også fortsætte med at overvåge betalingsbalanceudviklingen i Nederlandene. || 2014 || Ubalancer: der bør holdes øje med den makroøkonomiske udvikling i forbindelse med gælden og den igangværende nedgearing i den private sektor sammen med den ineffektivitet, der stadig er på boligmarkedet. Selv om det store overskud på de løbende poster ikke er behæftet med samme risici som et stort underskud og delvis skyldes behovet for nedgearing, vil Kommissionen fortsætte med at overvåge betalingsbalanceudviklingen i Nederlandene inden for rammerne af det europæiske semester. SI || 2012 || Alvorlig ubalance: den makroøkonomiske udvikling i relation til nedgearingen i erhvervslivet og bankernes stabilitet samt den ugunstige, men mindre presserende udvikling i den eksterne konkurrenceevne må overvåges nøje for at mindske den betydelige risiko for negative virkninger for økonomien. || 2013 || Uforholdsmæssigt stor ubalance: hidtil har den private og offentlige gæld ligget under resultattavlens tærskelværdi, og også nettoudlandsgælden er forholdsvis begrænset. På baggrund af en stadig hurtigere økonomisk nedgang optræder der imidlertid en betydelig risiko for finanssektorens stabilitet hidrørende fra virksomhedernes gældsætning og nedgearing, herunder gennem sammenkoblingen med statsgælden. Disse risici forværres af den begrænsede tilpasningsevne på arbejds- og kapitalmarkederne og af en økonomisk struktur, som er domineret af statsligt ejerskab. Perioder med politisk usikkerhed og juridiske hindringer mod reformer har forhindret Slovenien i at tackle sine ubalancer ordentligt og forbedre sin tilpasningsevne, og det har gjort landet mere sårbart på et tidspunkt med øget pres med hensyn til finansieringen af statsbudgettet. || 2014 || Uforholdsmæssigt stor ubalance: ubalancerne er blevet mindre over det sidste år takket være den makroøkonomiske tilpasning og markante politiske tiltag i Slovenien. Omfanget af de nødvendige korrektioner betyder dog, at der stadig er betydelige risici. Kommissionen vil fortsætte den særlige overvågning af de politikker, som Rådet anbefalede Slovenien i forbindelse med det europæiske semester, og vil regelmæssigt aflægge rapport til Rådet og Eurogruppen. FI || 2012 || Ubalance: den makroøkonomiske udvikling bl.a. i relation til konkurrenceevnen fortjener opmærksomhed for at undgå negative virkninger for økonomien. || 2013 || Ubalance: der bør holdes et godt øje med den betydelige forværring af de løbende poster og de svage eksportresultater som følge af den industrielle omstrukturering samt faktorer i forbindelse med både den omkostningsrelaterede og den ikkeomkostningsrelaterede konkurrenceevne. || 2014 || Ubalance: det er nødvendigt navnlig at holde øje med de dårlige eksportresultater de senere år, som skyldes omstruktureringer i industrien og omkostningsfaktorer og andre faktorer, der har indflydelse på konkurrenceevnen. SE || 2012 || Ubalance: den makroøkonomiske udvikling, bl.a. i relation til gælden i den private sektor og boligmarkedet, fortjener opmærksomhed for at mindske risikoen for negative virkninger for den svenske økonomi. || 2013 || Ubalance: der bør rettes fortsat opmærksomhed på den makroøkonomiske udvikling i forbindelse med gælden og nedgearingen i den private sektor samt den resterende ineffektivitet på boligmarkedet. Skønt det store overskud på betalingsbalancens løbende poster ikke er behæftet med samme risici som store underskud i andre lande, vil Kommissionen fortsætte med at overvåge betalingsbalanceudviklingen i Sverige. || 2014 || Ubalance: der er fortsat brug for at holde øje med navnlig udviklingen i husholdningernes gældsætning kombineret med et ineffektivt boligmarked. Selv om det store overskud på de løbende poster ikke i samme grad udgør en risiko som et stort underskud og til dels skyldes behovet for nedgearing, vil Kommissionen overvåge udviklingen i Sveriges løbende poster inden for rammerne af det europæiske semester. UK || 2012 || Ubalance: den makroøkonomiske udvikling, bl.a. i relation til gælden i de private husholdninger og boligmarkedet samt den ugunstige udvikling i den eksterne konkurrenceevne, fortjener opmærksomhed for at mindske risikoen for negative virkninger for økonomien. || 2013 || Ubalance: der bør rettes fortsat opmærksomhed på den makroøkonomiske udvikling i forbindelse med husholdningernes gæld, som er forbundet med den høje realkreditgæld og forholdene på boligmarkedet, samt den ugunstige udvikling i den eksterne konkurrenceevne, især hvad angår eksport af varer og den lave produktivitetsvækst. || 2014 || Ubalance: det er fortsat vigtigt at holde et vågent øje med udviklingen i husholdningernes gæld, der hænger sammen med den store belåning af boliger og de strukturelle forhold på boligmarkedet, og den ugunstige udvikling i eksportmarkedsandelene.
2.3
Kriterier, der anvendes i proceduren til gennemførelse af MIP
Ved
gennemførelsen af proceduren overvejede Kommissionen følgende kriterier. For det første hænger ubalancer nært
sammen med begrebet holdbarhed. Hvis en udviklingstendens
eller en situation er uholdbar, er der i sidste ende en risiko for bratte
korrektioner. Sådanne udviklingstendenser kan være
tab af konkurrenceevne, som kan bringe et højt økonomisk aktivitetsniveau og
beskæftigelsen i fare, eller en udvikling i långivning og priser på aktiver,
som udgør bobler, der ikke umiddelbart korrigeres af markederne grundet
fejlslagne forventninger. Men holdbarhed handler ikke alene om strukturelle
svagheder, der akkumuleres over lange perioder. Den berøres også af svagheder i
finanssektoren, som kommer til syne ved specifikke lejligheder (som følge af
eksterne chokvirkninger, interne udviklinger eller problemer med den nationale
regulering af finanssektoren), hvilket hurtigt kan bringe den finansielle
stabilitet i fare og sprede sig til resten af økonomien. Bratte og ødelæggende
korrektioner kan opstå, når et land mister adgangen til finansmarkeder, eller
når dets finansieringskapacitet svækkes. For det andet kan ubalancer være
karakteriseret af en udpræget skævvreden ressourceallokering.
Dette kan eksempelvis opstå, når interne eller grænseoverskridende
finansstrømme fører til en uforholdsmæssigt stor udvidelse af en sektor. Dette
kan i sig selv blive uholdbart, hvilket f.eks. har kunnet konstateres i den
store udvidelse af bygge- og anlægssektoren eller svulmende statslige sektorer.
Denne
karakteristik supplerer en holdbarhedsvurdering ved i ubalancebegrebet at
inddrage situationer, som i sig selv kan være finansielt holdbare, men har høje
sociale og økonomiske omkostninger. Et typisk eksempel er vedvarende store overskud
på de løbende poster. Selvom sådanne overskud ikke giver anledning til
holdbarhedsproblemer for det pågældende land[15], kan de imidlertid være
et symptom på en skævvreden ressourceallokering til handelssektoren, manglende
efterspørgsel og utilstrækkeligt investeringsfokus på kapitaldannelse og
fastholdelse af et mellemsigtet vækstpotentiale.
For det
tredje genererer
ubalancer i den betydning, der anvendes i MIP, skadelige afsmittende
virkninger hos partnerne[16].
Generelt set
udgør afsmittende virkninger ikke i sig selv en ubalance, men de virker
forstærkende på andre ubalancer såsom store underskud eller overskud på de
løbende poster. Kommissionen har i praksis bestræbt sig på at
vurdere den makroøkonomiske risiko (afvejning af sandsynligheden for en
ugunstig udvikling og dennes påvirkning af vækst, beskæftigelse og den
finansielle stabilitet i hvert land, EU og euroområdet som helhed) i en given specifik
dynamisk situation og granske de gennemførte politikker. [1] Europa-Parlamentets og
Rådets forordning (EU) nr. 1173/2011 af 16. november 2011 om en effektiv
håndhævelse af budgetovervågningen i euroområdet; Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1174/2011 af 16. november 2011 om
håndhævelsesforanstaltninger til at korrigere uforholdsmæssigt store
makroøkonomiske ubalancer i euroområdet; Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1175/2011 af 16. november 2011 om ændring af Rådets
forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger
samt overvågning og samordning af økonomiske politikker; Europa-Parlamentets og
Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer; Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1177/2011 af 16. november 2011 om ændring af forordning
(EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren
i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud; Europa-Parlamentets og
Rådets forordning (EU) nr. 472/2013 af 21. maj 2013 om skærpelse af den
økonomiske og budgetmæssige overvågning af medlemsstater i euroområdet, der har
eller er truet af alvorlige vanskeligheder med hensyn til den finansielle
stabilitet; Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21.
maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner
og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i
medlemsstaterne i euroområdet. Selv om det også indgår i sixpack-reguleringen,
er Rådets direktiv 2011/85/EU af 8. november 2011 om krav til medlemsstaternes
budgetmæssige rammer ikke med i denne evaluering. Det hænger sammen med, at
fristen for evaluering af dette direktiv er en anden, nemlig den 14. december
2018. [2] Europa-Parlamentets og
Rådets forordning (EU) nr. 1173/2011 af 16. november 2011 om en effektiv
håndhævelse af budgetovervågningen i euroområdet; Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1174/2011 af 16. november 2011 om
håndhævelsesforanstaltninger til at korrigere uforholdsmæssigt store
makroøkonomiske ubalancer i euroområdet; Europa-Parlamentets og Rådets forordning
(EU) nr. 1175/2011 af 16. november 2011 om ændring af Rådets forordning (EF)
nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning
og samordning af økonomiske politikker; Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer; Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1177/2011 af 16. november 2011 om ændring af forordning
(EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren
i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud; Europa-Parlamentets og
Rådets forordning (EU) nr. 472/2013 af 21. maj 2013 om skærpelse af den
økonomiske og budgetmæssige overvågning af medlemsstater i euroområdet, der har
eller er truet af alvorlige vanskeligheder med hensyn til den finansielle
stabilitet; Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21.
maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til
budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i
medlemsstaterne i euroområdet. Selv om det også indgår i sixpack-reguleringen,
er Rådets direktiv 2011/85/EU af 8. november 2011 om krav til medlemsstaternes
budgetmæssige rammer ikke med i denne evaluering. Det hænger sammen med, at
fristen for evaluering af dette direktiv er en anden, nemlig den 14. december
2018. [3] De forskellige
forordninger indeholder en klausul om, at de skal tages op til revision senest
den 14. december 2014. [4] COM(2014) 61 final af 6.
februar 2014. [5] Stabilitets- og
vækstpagten blev oprindeligt indført i 1997 og tog sigte på en koordinering af
medlemsstaternes finanspolitik for at undgå, at den fælles pengepolitik, der
var rettet mod prisstabilitet, blev undermineret af uholdbare finanspolitikker.
Pagten består af to dele. Den forebyggende del skal sikre, at medlemsstaternes
offentlige finanser har den underliggende styrke, der er nødvendig for at skabe
makroøkonomisk stabilitet og råderum til at imødegå eventuelle økonomiske
chokpåvirkninger. Det centrale krav er, at medlemsstaterne skal nå op på og
fastholde et mellemsigtet mål, som er et landespecifikt benchmark for den
strukturelle budgetsaldo (dvs. renset for konjunkturpåvirkninger og engangs- og
midlertidige foranstaltninger). Formålet med den korrigerende del - proceduren
i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud - er at gribe ind over for
alvorlige budgetpolitiske fejl. Den bygger på tærskelværdier for
budgetunderskud og gæld på henholdsvis 3 % og 60 % af BNP. [6] Bilag 1.1. indeholder en
oversigt over de ændringer af stabilitets- og vækstpagten, der blev indført med
sixpacken og twopacken. [7] En oversigt over
resultaterne heraf findes i Bilag 1.5. [8] Forordning
1174/2011 og 1176/2011. [9] Se nærmere herom i bilag
2. [10] Kommissionen udsendte i
efteråret og vinteren 2013-2014 to rapporter om den særlige overvågning af
politikimplementeringen i Spanien og Slovenien. [11] Allerede tidligere i år
blev der foretaget en formel evaluering. Se COM(2014) 61 final. [12] Ved programmets
afslutning bliver medlemsstaten underlagt proceduren i forbindelse med
makroøkonomiske ubalancer, og afgørelsen om, hvorvidt den skal underlægges dens
forebyggende eller korrigerende del, træffes ud fra analysen i den dybdegående
undersøgelse. De hidtidige erfaringer viser, at samspillet mellem proceduren i
forbindelse med makroøkonomiske procedurer og tilpasningsprogrammet har været
meget gnidningsløst. Den makroøkonomiske procedure er baseret på en årlig
runde, hvilket kan betyde en relativt stor tidsforskydning mellem den skærpede
overvågning inden for rammerne af et program, der snart udløber, og
overvågningen under proceduren for uforholdsmæssigt store ubalancer (hvis der
efter programmets udløb f.eks. fortsat består uforholdsmæssigt store
ubalancer), som der til dels kan tages højde for ved overvågningen efter
programafslutningen. [13] For en mere indgående
analyse af fremskridtene med Europa 2020-strategien henvises til
Europa-Kommissionens meddelelse om Status over Europa 2020-strategien for
intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, COM(2014)130. [14] Se nærmere herom i
den årlige vækstundersøgelse 2015, COM(2014)906. [15] Jf. COM(2013) 790. [16] Jf.
Kvartalsrapport om euroområdet, 2013 (2) og (3).