EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52009XG1215(01)
Updated European Union Guidelines on promoting compliance with international humanitarian law (IHL)
Aktualizované obecné zásady Evropské unie na podporu dodržování mezinárodního humanitárního práva
Aktualizované obecné zásady Evropské unie na podporu dodržování mezinárodního humanitárního práva
Úř. věst. C 303, 15.12.2009, p. 12–17
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
15.12.2009 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 303/12 |
Aktualizované obecné zásady Evropské unie na podporu dodržování mezinárodního humanitárního práva
2009/C 303/06
I. ÚČEL
1. |
Účelem těchto obecných zásad je stanovit pracovní nástroje pro Evropskou unii, její orgány a instituce na podporu dodržování mezinárodního humanitárního práva. Tyto zásady zdůrazňují závazek Evropské unie k viditelné a soustavné podpoře tohoto dodržování. Obecné zásady jsou určeny všem, kdo v rámci Evropské unie vyvíjejí činnost v rozsahu, v němž tyto záležitosti spadají do oblasti jejich působnosti a pravomoci. Tyto zásady doplňují zásady a další společné postoje, které již EU přijala ve vztahu k otázkám lidských práv, mučení a ochrany civilního obyvatelstva (1). |
2. |
Tyto zásady jsou v souladu se závazkem EU a členských států v oblasti mezinárodního humanitárního práva a usilují o zajištění dodržování mezinárodního humanitárního práva třetími státy a případně nestátními subjekty, které působí ve třetích státech. I když totožný závazek se vztahuje i na opatření, která přijímá EU a členské státy za účelem zajištění dodržování mezinárodního humanitárního práva při jejich vlastním jednání, včetně opatření jejich vlastních sil, tyto zásady se na opatření takového druhu nevztahují (2). |
II. MEZINÁRODNÍ HUMANITÁRNÍ PRÁVO
Úvod
3. |
Evropská unie je založena na zásadách svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod a na zásadách právního státu. To zahrnuje i cíl, kterým je podpora dodržování mezinárodního humanitárního práva. |
4. |
Účelem mezinárodního humanitárního práva, známého rovněž pod názvem právo ozbrojených konfliktů nebo právo válečné, je zmírnit dopady ozbrojeného konfliktu prostřednictvím ochrany osob, které se neúčastní ozbrojeného konfliktu nebo se jej přestaly účastnit, jakož i prostřednictvím úpravy prostředků a způsobů vedení boje. |
5. |
Státy mají povinnost dodržovat pravidla mezinárodního humanitárního práva, ke kterým se zavázaly na základě mezinárodní smlouvy nebo které jsou součástí mezinárodního zvykového práva. Tato pravidla se mohou vztahovat i na nestátní subjekty. Dodržování těchto pravidel je v mezinárodním zájmu. Kromě toho utrpení a ničení, které vyplývá z porušení mezinárodního humanitárního práva, zhoršuje možnosti pro urovnání situace po skončení konfliktu. Je zde proto politický i humanitární zájem zlepšit celosvětové dodržování mezinárodního humanitárního práva. |
Vývoj a prameny mezinárodního humanitárního práva
6. |
Pravidla mezinárodního humanitárního práva vznikla sladěním vojenské nutnosti a humanitárních otázek. Mezinárodní humanitární právo se skládá z pravidel, která usilují o ochranu osob, jež se nepřátelství přímo neúčastní nebo se jej přestaly účastnit, jako např. civilního obyvatelstva, válečných zajatců a jiných zadržovaných osob, zraněných a nemocných, jakož i z pravidel zaměřených na omezení prostředků a způsobů vedení boje, včetně taktiky a výzbroje, s cílem zabránit zbytečnému utrpení a ničení. |
7. |
Stejně jako jiné oblasti mezinárodního práva má mezinárodní humanitární právo dva hlavní prameny: mezinárodní úmluvy (smlouvy) a mezinárodní zvykové právo. Mezinárodní zvykové právo je tvořeno praxí uplatňovanou státy, kterou uznají za závaznou. Soudní rozhodnutí a právní pojednání významných autorů jsou doplňujícími prostředky pro určení tohoto práva. |
8. |
Hlavní úmluvy mezinárodního humanitárního práva jsou uvedeny v příloze těchto zásad. Nejdůležitější jsou Haagská úmluva o pravidlech zákonů a obyčejů války pozemní z roku 1907, čtyři Ženevské úmluvy z roku 1949 a jejich dodatkové protokoly z roku 1977. Haagská pravidla a většina Ženevských úmluv a dodatkových protokolů z roku 1977 je všeobecně uznávána za mezinárodní zvykové právo. |
Oblast působnosti
9. |
Mezinárodní humanitární právo se vztahuje na veškeré ozbrojené konflikty, mezinárodní i vnitrostátní, bez ohledu na místo vzniku konfliktu. Vztahuje se i na situace okupace, která nastane v důsledku ozbrojeného konfliktu. Na mezinárodní ozbrojené konflikty mezi státy a na vnitrostátní ozbrojené konflikty probíhající v rámci jednoho státu se vztahují odlišné právní režimy. |
10. |
Určení, zda se jedná o ozbrojený konflikt a zda jde o mezinárodní nebo vnitrostátní ozbrojený konflikt, je otázkou současně skutkovou i právní a odpověď na ni závisí na mnoha skutečnostech. Při určování toho, zda se jedná o ozbrojený konflikt, na který se tudíž vztahuje mezinárodní humanitární právo, je třeba vždy vyhledat náležitou odbornou právní radu a získat dostatek informací o příslušných souvislostech. |
11. |
Smluvní ustanovení o mezinárodních ozbrojených konfliktech jsou podrobnější a mají širší rozsah. Vnitrostátní ozbrojené konflikty jsou upraveny ustanoveními článku 3, která jsou společná pro Ženevské úmluvy, a pokud je dotčený stát stranou, ustanoveními dodatkového protokolu II z roku 1977. Pravidla mezinárodního zvykového práva se vztahují na mezinárodní i vnitrostátní ozbrojené konflikty, ale mezi oběma režimy opět existují rozdíly. |
Mezinárodní právo v oblasti lidských práv a mezinárodní humanitární právo
12. |
Je důležité rozlišovat mezi mezinárodními právem v oblasti lidských práv a mezinárodním humanitárním právem. Tvoří rozdílné části práva, a ačkoliv jsou obě zaměřeny zejména na ochranu jednotlivce, jsou mezi nimi významné rozdíly. Mezinárodní humanitární právo se použije zejména během ozbrojeného konfliktu a okupace. Naopak právo v oblasti lidských práv se použije na všechny osoby v rámci soudní příslušnosti dotyčného státu jak v dobách míru, tak i v době ozbrojeného konfliktu. A proto, přestože jsou oba soubory pravidel odlišné, mohou se oba vztahovat na konkrétní situaci a někdy je tak nezbytné posoudit jejich vzájemný vztah. Tyto zásady se však právem v oblasti lidských práv nezabývají. |
Odpovědnost jednotlivce
13. |
Některá závažná porušení mezinárodního humanitárního práva se označují jako válečné zločiny. K válečným zločinům může dojít za stejných okolností jako ke genocidě a zločinům proti lidskosti, ale na rozdíl od válečných zločinů nejsou genocida a zločiny proti lidskosti spojeny s existencí ozbrojeného konfliktu. |
14. |
Jednotlivci nesou osobní odpovědnost za válečné zločiny. Státy mají povinnost podle svého vnitrostátního práva zajistit, aby byli údajní pachatelé postaveni před své vnitrostátní soudy nebo předáni za účelem soudního řízení soudů jiného státu nebo mezinárodního trestního tribunálu, jako je např. Mezinárodní trestní soud (3). |
III. PRACOVNÍ ZÁSADY
A. PODÁVÁNÍ ZPRÁV, HODNOCENÍ A DOPORUČENÍ TÝKAJÍCÍ SE AKCÍ
15. |
Akce v rámci výše uvedeného označení zahrnují:
|
B. PROSTŘEDKY PRO AKCE, KTERÝMI DISPONUJE EU V OBLASTI VZTAHŮ SE TŘETÍMI ZEMĚMI
16. |
Evropská unie má pro své akce k dispozici řadu prostředků. Mezi ně patří kromě jiných prostředků zejména tyto:
|
(1) Viz Obecné zásady EU pro dialogy o lidských právech (schválené Radou dne 13. prosince 2001, aktualizované dne 19. ledna 2009); Obecné zásady pro politiku EU vůči třetím zemím týkající se mučení a jiného krutého, nelidského či ponižujícího zacházení nebo trestání (schválené Radou dne 9. dubna 2001, aktualizované dne 29. dubna 2008); Obecné zásady EU týkající se dětí a ozbrojených konfliktů (schválené Radou dne 8. prosince 2003, aktualizované dne 17. června 2008); Obecné zásady EU o prosazování a ochraně práv dítěte (schválené Radou dne 10. prosince 2007); Obecné zásady EU týkající se násilí páchaného na ženách a dívkách a boje proti všem formám jejich diskriminace (schválené Radou dne 8. prosince 2008) a společný postoj Rady 2003/444/SZBP ze dne 16. června 2003 o Mezinárodním trestním soudu (Úř. věst. L 150, 18.6.2003, s. 67).
(2) Všechny členské státy EU jsou smluvními stranami Ženevských úmluv a jejich dodatkových protokolů, a proto mají povinnost dodržovat jejich ustanovení.
(3) Viz. Společný postoj Unie k Mezinárodnímu trestnímu soudu (2003/444/SZBP) a akční plán EU, který se týká Mezinárodního trestního soudu. Viz. dále rozhodnutí Rady (2002/494/SVV) ze dne 13. června 2002 o vytvoření evropské sítě kontaktních míst týkajících se osob odpovědných za genocidium, zločiny proti lidskosti a válečné zločiny; rámcové rozhodnutí (2002/584/SVV) o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy; rozhodnutí (2003/335/SVV) ze dne 8. května 2003 o vyšetřování a trestním stíhání genocidy, zločinů proti lidskosti a válečných zločinů; rozhodnutí Rady 2006/313/SZBP ze dne 10. dubna 2006 o uzavření Dohody mezi Mezinárodním trestním soudem a Evropskou unií o spolupráci a pomoci, Úř. věst. L 115, 28.4.2006, s. 49.
(4) Viz Dohoda o spolupráci a pomoci mezi Evropskou unií a Mezinárodním trestním soudem uvedená v poznámce pod čarou 3.
(5) Společný postoj Rady 2008/944/SZBP ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví společná pravidla pro kontrolu vývozu vojenských technologií a vojenského materiálu, Úř. věst. L 335, 13.12.2008, s. 99. Tento společný postoj nahrazuje Kodex chování Evropské unie o vývozu zbraní přijatý Radou dne 8. června 1998.
PŘÍLOHA
HLAVNÍ PRÁVNÍ NÁSTROJE V OBLASTI MEZINÁRODNÍHO HUMANITÁRNÍHO PRÁVA A JINÉ PŘÍSLUŠNÉ PRÁVNÍ NÁSTROJE
— |
Haagská úmluva IV o pravidlech zákonů a obyčejů války pozemní z roku 1907 |
— |
Příloha úmluvy: Řád zákonů a obyčejů války pozemní |
— |
Protokol o zákazu užívat ve válce dusivých, otravných nebo podobných plynů a prostředků bakteriologických z roku 1925 |
— |
Ženevská úmluva I o zlepšení osudu raněných a nemocných příslušníků ozbrojených sil v poli z roku 1949 |
— |
Ženevská úmluva II o zlepšení osudu raněných, nemocných a trosečníků ozbrojených sil na moři z roku 1949 |
— |
Ženevská úmluva III o zacházení s válečnými zajatci z roku 1949 |
— |
Ženevská úmluva IV o ochraně civilních osob za války z roku 1949 |
— |
Dodatkový protokol I k Ženevským úmluvám ze dne 12. srpna 1949 o ochraně obětí mezinárodních ozbrojených konfliktů z roku 1977 |
— |
Dodatkový protokol II k Ženevským úmluvám ze dne 12. srpna 1949 o ochraně obětí ozbrojených konfliktů nemajících mezinárodní charakter z roku 1977 |
— |
Haagská úmluva na ochranu kulturních statků za ozbrojeného konfliktu z roku 1954 |
— |
Pravidla pro provádění Úmluvy na ochranu kulturních statků za ozbrojeného konfliktu |
— |
První haagský protokol k Úmluvě na ochranu kulturních statků za ozbrojeného konfliktu z roku 1954 |
— |
Druhý haagský protokol k Úmluvě na ochranu kulturních statků za ozbrojeného konfliktu z roku 1999 |
— |
Úmluva o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) a toxinových zbraní a o jejich zničení z roku 1972 |
— |
Úmluva o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky z roku 1980 |
— |
Protokol I o nezjistitelných střepinách z roku 1980 |
— |
Protokol II o zákazu nebo omezení použití min, nástrah a jiných prostředků z roku 1980 |
— |
Pozměněný Protokol II o zákazu nebo omezení použití min, nástrah a jiných prostředků z roku 1996 |
— |
Protokol III o zákazu nebo omezení použití zápalných zbraní z roku 1980 |
— |
Protokol IV o oslepujících laserových zbraních z roku 1995 |
— |
Protokol V o výbušných zbytcích válečné munice z roku 2003 |
— |
Úmluva o zákazu vývoje, výroby, hromadění zásob a použití chemických zbraní a o jejich zničení z roku 1993 |
— |
Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997 |
— |
Statut Mezinárodního tribunálu pro stíhání osob odpovědných za vážná porušení mezinárodního humanitárního práva spáchaná na území bývalé Jugoslávie od roku 1991, vypracovaný v roce 1993 |
— |
Statut Mezinárodního trestního tribunálu pro stíhání osob odpovědných za genocidu a jiná vážná porušení mezinárodního humanitárního práva spáchaná na území Rwandy, a občanů Rwandy odpovědných za genocidu a jiná vážná porušení spáchaná na území sousedních států mezi 1. lednem 1994 a 31. prosincem 1994, vypracovaný v roce 1994 |
— |
Římský statut Mezinárodního trestního soudu z roku 1998 |
— |
Dodatkový protokol z roku 2005 k Ženevským úmluvám ze dne 12. srpna 1949, který se týká přijetí dodatečného rozeznávacího znaku (protokol III) |
— |
Úmluva z roku 2008 o kazetové munici |