EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52011DC0900
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS A Quality Framework for Services of General Interest in Europe
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA SOCIALA KOMMITTEN SAMT REGIONKOMMITTÉN En kvalitetsram för tjänster av allmänt intresse i Europa
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA SOCIALA KOMMITTEN SAMT REGIONKOMMITTÉN En kvalitetsram för tjänster av allmänt intresse i Europa
/* KOM/2011/0900 slutlig */
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA SOCIALA KOMMITTEN SAMT REGIONKOMMITTÉN En kvalitetsram för tjänster av allmänt intresse i Europa /* KOM/2011/0900 slutlig */
1.
Inledning
Nuvarande
ekonomiska och finansiella situation accentuerar mer än någonsin den
grundläggande roll som tjänster av allmänt intresse spelar i Europeiska
unionen. På områden som hälso- och sjukvård, barn- och äldreomsorg, stöd till
funktionshindrade personer och offentligt subventionerade bostäder skapar dessa
tjänster ett viktigt skyddsnät för medborgarna[1]
och bidrar till att främja den sociala sammanhållningen. Tjänster av allmänt
intresse inom utbildning, yrkesutbildning och sysselsättning intar en central
plats i tillväxt- och sysselsättningsagendan. I en kunskapsekonomi måste
skolor, utbildningsanstalter och universitet vara av yppersta kvalitet för att
våra ungdomar ska få den nya kompetens som behövs för nya typer av arbeten.
Samtidigt har de nedskärningar som offentliga förvaltningar har tvingats
genomföra och behovet av budgetkonsolidering gjort det nödvändigt att se till
att högkvalitativa tjänster tillhandahålls på ett så ändamålsenligt och
kostnadseffektivt sätt som möjligt. Redan i kommissionsordförandens
politiska riktlinjer från 2009[2]
nämns moderniseringen av tjänstesektorn som ett sätt att främja nya källor till
tillväxt och social sammanhållning. Vidare hävdas att vi behöver ”ge den
övergripande utvecklingen av sektorn för social- och hälsovårdstjänster ett
lyft, t.ex. genom en kvalitetsram för offentliga och sociala tjänster, som ett
erkännande av deras betydelse för den europeiska samhällsmodellen”[3]. I Europa 2020-strategin[4] bekräftas åter behovet av att
utveckla nya tjänster – både fysiska och nätbaserade – som genererar tillväxt
och skapar arbetstillfällen. Detta kan omfatta innovativa tjänster av allmänt
intresse. Fördraget har
alltid gett medlemsstaterna utrymme att erbjuda högkvalitativa tjänster av
detta slag och i och med Lissabonfördraget har nya bestämmelser införts,
nämligen artikel 14 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
(EUF-fördraget) samt protokoll nr 26 om tjänster av allmänt intresse. Artikel
36 i stadgan om grundläggande rättigheter har också fått samma rättsliga värde
som fördragen. Det är i detta nya sammanhang som kommissionen nu har beslutat
att i en och samma kvalitetsram sammanföra en heltäckande grupp av åtgärder som
rör tjänster av allmänt intresse. För kommande år betyder detta att EU:s
lagstiftning fortsätter att förstärka den inre marknadens sociala dimension och
ta bättre hänsyn till dessa tjänsters särskilda karaktär samt att ta sig an
utmaningen att klara av detta på ett sätt som respekterar de värden som gäller
kvalitet, säkerhet och överkomlighet, likabehandling, allmän tillgång för alla
samt användarnas rättigheter som nämns i protokollet. Syftet med
föreliggande meddelande, som också utgör en uppföljning till inremarknadsakten[5], är att presentera denna
kvalitetsram som består av tre områden med kompletterande insatser: –
Ökad klarhet och rättslig säkerhet kring hur EU:s
regler ska tillämpas på tjänster av allmänt ekonomiskt intresse samt en översyn
av dessa regler, när så behövs, för att garantera att särskilda behov kan
tillgodoses. Det är mycket viktigt att återkommande översyner görs med tanke på
hur föränderliga dessa tjänster är. Parallellt med meddelandet lägger
kommissionen fram förslag om reformer av två centrala regelverk (det enda rör
statligt stöd till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och det andra
offentlig upphandling) som kommer att öka flexibiliteten och förenklingen för
medlemsstaterna när de tillhandahåller sådana tjänster. Reformerna ska också
förenhetliga dessa båda politikområden och öka vissheten hos de berörda parter
som redan följer reglerna för offentlig upphandling att de, på vissa villkor,
även uppfyller relevanta statsstödkrav enligt Altmark-domen. Resultatet bör bli
större rättslig säkerhet och förenklingar för myndigheter och företag. –
Säkerställd tillgång till viktiga tjänster:
Kommissionen kommer att arbeta vidare med sitt åtagande att garantera alla
medborgare tillgång till viktiga tjänster i specifika sektorer med utgångspunkt
i åtgärder som nyligen vidtagits rörande grundläggande banktjänster, posttjänster
och telekommunikation. –
Kvalitet: Kommissionen kommer att intensifiera sitt
engagemang när det gäller att främja kvaliteten på sociala tjänster, och kommer
att använda resultaten på detta område som modell för andra tjänster av allmänt
intresse. Grundläggande
begrepp Debatten om tjänster av allmänt intresse präglas av
bristande terminologisk tydlighet. Det råder begreppsförvirring och termerna
används felaktigt. De berörda parterna har därför uppmanat kommissionen att
reda ut denna situation. Kommissionen är dock bunden av EU:s primärrätt och
domstolens rättspraxis i samband med detta och begreppen är dessutom dynamiska
och stadda i utveckling. Tjänster av allmänt intresse: Tjänster av allmänt intresse är tjänster som medlemsstaternas
myndigheter anser vara av allmänt intresse och som därför är kopplade till
särskilda skyldigheter att tillhandahålla allmännyttiga tjänster. Termen täcker
både ekonomiska verksamheter (se nästa definition) och icke-ekonomiska
tjänster. De sistnämnda omfattas inte av någon särskild EU-lagstiftning och
ingår varken i fördragets regelverk för den inre marknaden eller i
konkurrensreglerna. Vissa aspekter av hur dessa tjänster organiseras kan
omfattas av andra allmänna fördragsregler, t.ex. principen om
icke-diskriminering. Tjänst av allmänt ekonomiskt intresse: Tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är lika med ekonomisk
verksamhet vars resultat är till övergripande allmän nytta och som marknaden
inte skulle tillhandahålla utan offentligt ingripande (eller endast på andra
villkor vad avser kvalitet, säkerhet, överkomlighet, likabehandling och allmän
tillgång). Den allmännyttiga skyldigheten åläggs leverantören i form av ett
uppdrag som grundar sig på ett allmännyttighetskriterium, som säkerställer att
leverantören tillhandahåller tjänsterna under former som överensstämmer med
uppdraget. Sociala tjänster av allmänt intresse: Här ingår sociala trygghetssystem som täcker de största riskerna i
livet och en rad andra viktiga tjänster som tillhandahålls direkt till
individen och som har en förebyggande roll och främjar social sammanhållning
och integration[6].
Även om EU-domstolen inte anser att vissa sociala tjänster (t.ex. lagstadgade
sociala trygghetssystem) utgör ekonomisk verksamhet framgår det dock av
domstolens rättspraxis att en tjänsts sociala natur i sig inte räcker för att
rubricera den som icke-ekonomisk[7].
Termen sociala tjänster av allmänt intresse omfattar följaktligen både
ekonomisk och icke-ekonomisk verksamhet. Skyldighet att tillhandahålla
samhällsomfattande tjänster: Skyldigheten att
tillhandahålla samhällsomfattande tjänster är en typ av allmännyttig skyldighet
vari fastställs de krav som ska garantera att vissa tjänster görs tillgängliga
för alla konsumenter och användare i en medlemsstat, oavsett var de bor, att de
håller en specificerad kvalitet och, med hänsyn till särskilda nationella
förhållanden, att priset är överkomligt. Definitionen av en specifik
samhällsomfattande skyldighet fastställs på EU-nivå och utgör en grundläggande
beståndsdel i liberaliseringen av tjänstesektorerna, t.ex. elektronisk
kommunikation, posttjänster och transport. Allmän trafikplikt: I artikel 93 i EUF-fördraget används begreppet ”allmän trafikplikt”
(på engelska public service) inom transportområdet. Utanför detta område används dock den engelska termen
ibland på ett mångtydigt sätt: Ibland avses att
en tjänst erbjuds allmänheten och/eller i allmänhetens intresse, eller så
används den för verksamheten i offentligt ägda entiteter. För att undvika oklarhet används termerna ”allmän
trafikplikt”, "tjänster i allmänhetens intresse” och ”tjänster av allmänt
ekonomiskt intresse” på ett konsekvent sätt i det här meddelandet och har
alltid de betydelser som anges i här.
2.
Institutionell inramning: Ändringar införda genom Lissabonfördraget
I protokoll nr 26
till Lissabonfördraget, som tar upp tjänster av allmänt ekonomiskt intresse,
och artikel 36 i stadgan om grundläggande rättigheter understryks hur viktiga
tjänster av allmänt intresse är i EU, och vidare fastställs vilka principer som
ska vägleda EU:s hållning till dessa tjänster. De utgör en solid grund för det
flexibla och pragmatiska angreppssätt som behövs på detta område med hänsyn
till skillnaderna i behov och preferenser beroende på olika geografiska,
sociala och kulturella skillnader. Protokollet
fastställer för första gången primärrättsligt vilka grundläggande principer som
är tillämpliga på tjänster av allmänt intresse. Det klargör att principerna
måste anpassas till de specifika tjänsterna, vilket innebär att det inte går
att förlita sig till enhetliga tillvägagångssätt. Protokollet lämnar också en
bekräftelse på att fördragens bestämmelser inte påverkar medlemsstaternas
behörighet att tillhandahålla, beställa och organisera icke-ekonomiska tjänster
av allmänt intresse. Behovet av att särskilja ekonomisk och icke-ekonomisk
verksamhet kvarstår dock, och en granskning av det enskilda fallet behövs
fortfarande eftersom karaktären på dessa verksamheter ständigt är under
utveckling. Av detta skäl håller kommissionen uppsikt över situationen, i enlighet
med redogörelsen i avsnitt III nedan. Artikel 14 i EUF-fördraget lyder: ”unionen och
medlemsstaterna [ska] var och en inom ramen för sina respektive befogenheter
och inom fördragens tillämpningsområde, sörja för att sådana tjänster utförs på
grundval av principer och villkor, särskilt ekonomiska och finansiella, som gör
det möjligt för dem att fullgöra sina uppgifter.” Denna artikel ger EU
möjligheten att lagstifta på området för tjänster av allmänt ekonomiskt
intresse genom att fastställa principer och villkor, särskilt ekonomiska och
finansiella sådana, som gör det möjligt för dem att fullgöra sina uppgifter.
Detta kan ske med hjälp av en förordning och via det ordinarie lagstiftningsförfarandet.
Artikeln klargör att en sådan förordning inte får påverka ”medlemsstaternas
befogenheter att i överensstämmelse med fördragen tillhandahålla, beställa och
finansiera sådana tjänster”. Detta utgör en bekräftelse på att det primärt är
medlemsstaterna som ska besluta om hur dessa tjänster ska organiseras, tillhandahållas
och finansieras på nationell, regional eller lokal nivå. Genom offentliga
samråd och en fortlöpande dialog med berörda parter kommer det fortsatt att
undersökas huruvida det behövs lagstiftning som bygger på artikel 14 i
EUF-fördraget. Konsensus verkar för närvarande vara att det inte är någon
omedelbar prioritering[8]. Kommissionen anser att åtgärder på sektorsnivå, med skräddarsydda
lösningar på konkreta och specifika problem inom olika sektorer, är lämpligare
i detta skede[9]. Kommissionen tänker fortlöpande kontrollera behovet av att se över
befintlig sektorsspecifik lagstiftning som rör skyldigheten att tillhandahålla
samhällsomfattande tjänster samt eventuella behov av att införa nya
skyldigheter avseende samhällsomfattande tjänster i andra sektorer.
Kommissionen kommer också att analysera lämpligheten av att fastställa
principer och villkor som gör det möjligt för specifika offentliga organ att
fullgöra sina uppdrag på grundval av artikel 14 i EUF-fördraget. Respekten för
den nuvarande mångfalden av tjänster och situationer inom EU kommer även
fortsättningsvis att vara en vägledande princip i kommissionens bedömning.
3.
En kvalitetsram för tjänster av allmänt intresse i Europa
Under årens lopp
har efterfrågan på tjänster av allmänt intresse och det sätt som de
tillhandahålls på väsentligen förändrats. Tjänster som traditionellt
tillhandahöll direkt av staten har i allt högre grad lagts ut på entreprenad av
nationella, regionala och lokala myndigheter, och tillhandahålls nu ofta av den
privata sektorn (med eller utan vinstsyfte). Denna förändrade situation har
framkallats genom avregleringar, av förändringar i statlig politik och
användarnas förändrade behov och förväntningar. Eftersom många av dessa
tjänster är av ekonomisk natur lyder de både under regelverket för den inre
marknaden och under konkurrensreglerna, såvida inte dessa regler rättsligt
eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelats dem
fullgörs. Att ha tillgång till flera olika tjänsteerbjudanden kan i fråga om
pris och kvalitet i högsta grad föra med sig ett stort utbud och många fördelar
för myndigheterna. En del berörda parter oroar sig visserligen över effekterna
av dessa regler, särskilt när det gäller sociala tjänster, men kommissionen är
övertygad om att de kan tillämpas på ett sätt som tar hänsyn till specifika
behov och som förbättrar tillhandahållandet av tjänsterna. Reglerna måste
naturligtvis fortlöpande ses över så att myndigheterna fortsatt har nödvändig
flexibilitet att tillgodose samhällets föränderliga behov och hålla jämn takt
med tekniska framsteg. Kommissionens
kvalitetsram består av tre olika områden med insatser: 1) en utökad klarhet och
rättslig säkerhet vad gäller de EU-regler som gäller för dessa tjänster, 2)
erbjuda verktyg som gör att medlemsstaterna kan se till att medborgarna har
tillgång till grundläggande tjänster och löpande hålla uppsikt över situationen
och 3) främja kvalitativa initiativ som speciellt rör sociala tjänster
inriktade på särskilt viktigt behov. 1. Område 1:
Ökad klarhet och rättssäkerhet Kommissionen vill
att EU-regelverket som inverkar på hur tjänster av allmänt ekonomiskt intresse
organiseras, finansieras och tillhandahålls gör det möjligt för de ansvariga
att fullgöra sitt uppdrag att verka i allmänhetens tjänst (nedan kallat offentliga
tjänster). För att nå dithän samtalar kommissionen fortlöpande med berörda
parter från alla sektorer i syfte att få fram vilka områden den rättsliga ramen
som kan behöva förtydligas eller ändras. Två exempel på detta är revideringarna
av reglerna för statligt stöd till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och
reglerna för offentlig upphandling som åtföljer föreliggande meddelande. Kommissionen har
med tanke på berörda parter i dessa reformer försökt att åstadkomma större
överensstämmelse i fråga om den politik som rör statligt stöd och offentlig
upphandling. I största möjliga utsträckning har kommissionen skapat en mer
enhetlig ram. Kommissionen anser att fullständiga öppna eller selektiva
förfaranden för offentlig upphandling på grundval av antingen lägsta pris
eller, på vissa villkor, det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, innebär att
kontraktet tilldelats till ”lägsta kostnad för det allmänna”, vilket domstolens
kräver ska vara ett av villkoren för att utesluta misstankar om statligt stöd. 1.1.
Revideringen av reglerna för statligt stöd till tjänster av allmänt ekonomiskt
intresse EU:s regler för
offentlig finansiering av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som
kommissionen antog 2005 har visat sig fungera. Kommissionen och berörda parter
är dock eniga om att de kan göras tydligare, enklare och mer proportionerliga
så att tillämpningen blir lättare och högkvalitativa tjänster därmed tillhandahålls
på ett effektivare sätt, till fromma för EU:s invånare. Reformen har tre mål:
klargöra de grundläggande begrepp som är aktuella för tjänster av allmänt
ekonomiskt intresse, förenkla reglerna för statligt stöd för smärre tjänster
som organiseras lokalt och som har en begränsad påverkan på handeln mellan
medlemsstaterna och införa en mer målanpassad reglering av övriga tjänster, för
att bättre särskilja tjänster av medelstor omfattning och sociala tjänster, å
ena sidan, och å andra sidan, storskaliga verksamheter med en tydlig
EU-omfattande dimension, som ska bli föremål för en effektivare konkurrenskontroll. På grundval av
dessa mål har kommissionen antagit eller föreslagit ett antal viktiga
ändringar: ·
För det första behandlas i ett nytt meddelande ett
antal punkter som har föranlett frågor om tolkning på nationell, regional och
lokal nivå. ·
För det andra kommer i framtiden ett större antal
sociala tjänster att undantas (oberoende av kompensationsbelopp)
förhandsanmälan för bedömning av kommissionen om de uppfyller vissa
grundläggande krav vad gäller öppenhet, korrekt definition och överkompensation.
Denna förteckning omfattar nu, förutom sjukhus och offentligt subventionerade
bostäder, tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som tillgodoser sociala behov
i fråga om hälso- och sjukvård och långtidsvård, barnomsorg, tillträde till och
återintegrering på arbetsmarknaden samt vård och social integrering av utsatta
grupper. ·
För det tredje tillkommer nu en fördjupad och mer
fokuserad kontroll av större stödåtgärder, t.ex. på området nätverksindustrier,
som kan ha betydande inverkan på hur den inre marknaden fungerar. I dessa fall
måste medlemsstaterna under kontraktets löptid i kompensationsmekanismen
inkludera incitament för effektivitetsvinster som är anpassade till de
specifika sektorernas behov. ·
Slutligen föreslår kommissionen en ny särskild de
minimis-regel för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse med en stödtröskel
som gör att kommissionen inte behöver kontrollera stödbelopp som under en
treårsperiod uppgår till högst 500 000 euro. För vissa sektorer, bl.a.
transport och allmänna radio- och TV-sändningar, fortsätter de särskilda
sektoriella föreskrifterna att gälla. 1.2. Reformen
av reglerna för offentlig upphandling och koncessioner Kommissionen
föreslår också en stor reform av reglerna för offentlig upphandling och
koncessioner för att höja kvaliteten på tjänster av allmänt ekonomiskt
intresse. För det första
särbehandlas sociala och hälsovårdsrelaterade tjänster i reformen. De ska
omfattas av ett enklare system som tar hänsyn till deras särskilda roll och
särdrag. För dem gäller högre tröskelvärden och de behöver bara iaktta de
skyldigheter som gäller öppenhet och likabehandling. För att uppmuntra
kvalitetssäkringen främjar reformen användningen av kriteriet ”ekonomiskt mest
fördelaktiga anbud”, vilket innebär att medlemsstaterna inte behöver lägga ut
denna typ av tjänster enbart på grundval av lägsta pris. För det andra
råder nu större klarhet om rättsläget i fråga om hur EU:s regler för offentlig
upphandling är tillämpliga på relationer mellan myndigheter. Ett
”offentlig-offentligt samarbete” sker när offentliga organ som t.ex. lokala
myndigheter samarbetar för att fullgöra offentliga uppgifter. Även om
offentliga avtalsparters offentliga status eller rättsliga karaktär inte i sig
räcker för att undanta kontrakten från EU:s direktiv om offentlig upphandling
förtydligar reformen, helt i överensstämmelse med EU-domstolens rättspraxis, i
vilka fall sådana kontrakt inte omfattas av EU:s regler för offentlig
upphandling. De nya reglerna kommer att säkerställa att tillämpningen av
regelverket för offentlig upphandling inte inskränker myndigheternas rätt att
bestämma hur de vill organisera och genomföra sina offentliga tjänster. Men det
finns också bestämmelser som säkerställer att offentlig-offentligt samarbete
inte förorsakar någon snedvridning av konkurrensen i förhållande till privata
ekonomiska aktörer. För det tredje
medför reformen ett erkännande av att det under vissa omständigheter är viktigt
att anordna förfaranden med förhandlingar, som föregås av ett offentliggörande,
vid kontrakt som avser tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Detta är nu en
del av de verktyg som avtalsslutande myndigheter har tillgång till. På liknande
sätt har kommissionen föreslagit att myndigheterna bland
tilldelningskriterierna ska kunna räkna med vilken livscykel produkter,
tjänster eller bygg- och anläggningsarbeten har. Denna reform kommer också att
bidra till att kontrakt inte tilldelas enbart på grundval av lägsta pris utan
på tillbörligt sätt återspeglar de allt viktigare miljö- och
samhällsaspekterna. Slutligen medför
reformen en ny oberoende ordning för koncessioner. Detta är särskilt viktigt
för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eftersom koncessionsavtal
traditionellt används vid allmän trafikplikt eller allmännyttiga skyldigheter.
De viktigaste inslagen i reformen av offentlig upphandling kommer också att
vara tillämpliga på koncessioner, och vad avser upphandlingsavtal kommer nya
regler att finnas om ändring av befintliga avtal. Inom vissa sektorer kan
koncessioner beviljas på mellan 20 och 100 år och de behöver därför högst
sannolikt ses över under sin löptid. Med utgångspunkt i EU-domstolens
rättspraxis föreslår kommissionen dels nya bestämmelser som specificerar under
vilka förhållanden villkoren i koncessionsavtal får ändras utan en ny konkurrensutsatt
upphandling, och dels bestämmelser som ska säkra att principerna om lika
behandling och icke-diskriminering iakttas. Reformen av
regelverket för offentlig upphandling är en av de tolv prioriterade åtgärder i
inremarknadsakten som kommissionen i den årliga tillväxtöversikten för 2012
anser böra skyndas på. Kommissionen uppmanar därför Europaparlamentet och
medlemsstaterna att senast i slutet av 2012 nå en överenskommelse om dessa
förslag. 1.3.
Informations- och kommunikationsåtgärder om hur EU-reglerna ska tillämpas Efter
förfrågningar och önskemål om förklaringar från berörda parter har kommissionen
åtagit sig att hjälpa myndigheter, tjänsteleverantörer, användare och andra
berörda parter att bättre förstå och tillämpa EU:s regelverk på tjänster av
allmänt ekonomiskt intresse. Kommissionen har vidtagit ett antal åtgärder på
detta område. Kommissionen offentliggjorde i slutet av 2010
en ny vägledning[10]
som avser tre nyckelfrågor: –
Hur medlemsstaterna kan finansiera tjänsterna i
enlighet med reglerna om statligt stöd. –
Hur myndigheter kan använda reglerna för offentlig
upphandling och samtidigt försäkra sig om kvalitet, innovation, kontinuitet och
omfattning vad avser sociala tjänster. –
Hur reglerna för den inre marknaden och, i
synnerhet, tjänstedirektivet är tillämpliga på sociala tjänster utan att
medlemsstaterna hindras från att reglera dem för att garantera kvalitet och
tillgänglighet. Vägledningen har
ersatt ett FAQ-dokument och beaktar rättspraxis utveckling, kommissionens
beslut, ändringar av den rättsliga ramen, diskussioner inom kommittén för
socialt skydd[11]
och frågor som mottagits från berörda parter genom Interaktiva informationstjänsten[12]. Den nätbaserade Interaktiva
informationstjänsten är avsedd för medborgare, tjänsteleverantörer, offentliga
myndigheter samt övriga berörda parter och tar emot frågor om EU:s lagstiftning
och tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Sedan verksamheten började i
januari 2008 har kommissionen besvarat nästan 200 frågor. Kommissionen har
också gett ut broschyren Socialt ansvarsfull upphandling[13] som ska hjälpa myndigheterna
att köpa varor och tjänster på ett socialt ansvarsfullt sätt i linje med EU:s
regler. Den belyser de bidrag som offentlig upphandling kan lämna på
socialpolitikens område. Den ger praktiska exempel i en rad sociala frågor,
t.ex. hur man kan verka för lika möjligheter och fler arbetstillfällen,
förbättrar arbetsförhållanden, den sociala integrationen av utsatta personer,
exempelvis funktionshindrade samt följer bestämmelserna i grundläggande ILO-konventioner.
En ny utgåva av Att köpa grönt! Miljöanpassad offentlig upphandling i
Europa[14]
gavs ut i oktober 2011. Handboken ger vägledning om hur man kan minska
miljökonsekvenserna av den offentliga sektorns förbrukning och hur man använder
miljövänlig offentlig upphandling för att stimulera innovation i miljöteknik,
produkter och tjänster. Kommissionens
arbetsdokument om offentlig-offentligt samarbete[15] sammanfattar och klargör
EU-domstolens rättspraxis angående hur bestämmelserna om offentlig upphandling
ska tillämpas då offentliga organ som t.ex. kommuner samarbetar för att
fullgöra offentliga uppgifter som anförtrotts dem (se ovan avsnitt 1.2). Det
bör bidra till bättre förståelse av lagstiftningen så att de juridiska riskerna
kring denna form av samarbete mellan myndigheter minskar. Kommissionen riktar särskild uppmärksamhet mot
den sociala tjänstesektorn. De rapporter som utarbetas vartannat år om
sociala tjänster av allmänt intresse[16]
som offentliggjordes 2008 och 2010 övervakade utvecklingen inom
socialtjänstesektorn och främjat dialogen på europeisk nivå. Kommissionen har
också hjälpt flera på varandra följande ordförandeskap i rådet med att
organisera fora för sociala tjänster av allmänt intresse som har spelat en
viktig roll för att dela med sig av information och främja dialog och
förståelse av reglerna hos berörda parter. Kommissionen har åtagit sig att
stödja framtida roterande ordförandeskap att anordna den fjärde europeiska
forumet för sociala tjänster av allmänt intresse om cirka ett år. Kommissionen kommer att fortsätta att arbeta i
kommittén för socialt skydd som i samarbete med samtliga relevanta
institutionella och berörda parter i civilsamhället kommer att utarbeta en
rapport senast i slutet av 2013 om tillämpningen av EU:s regler på dessa
tjänster. 2. Område 2:
Säkerställa tillgången till viktiga tjänster EU:s sektoriella
lagstiftning har alltid noga balanserat behovet av ökad konkurrens och
användningen av marknadsmekanismerna med nödvändigheten att garantera att alla
medborgare också i fortsättningen får tillgång till grundläggande tjänster av
hög kvalitet till rimliga priser. Detta gäller exempelvis för nätverksamheter,
allt från telekommunikationer och posttjänster till transport och energi.
Dessutom övervakar kommissionens via sin årliga resultattavla för konsumentmarknaderna[17] hur omkring 30
tjänstemarknader utvecklas vad gäller jämförbarhet, förtroende, problem och
klagomål, övergripande kundnöjdhet, leverantörsbyte och urval. Med tanke på att
användarnas behov och tekniken ständigt utvecklas måste man regelbundet se över
både nuvarande åtaganden om samhällsomfattande tjänster och behovet av att
införa nya. Exemplen nedan illustrerat vilka mått och steg kommissionen vidtar
på detta område. Medlemsstaterna kan fritt förlänga dagens åtaganden om
samhällsomfattande tjänster eller införa nya under förutsättning att åtgärderna
är förenliga med EU-lagstiftningen. 2.1.
Posttjänster Det tredje
postdirektivet[18]
utgör en milstolpe i reformen av postmarknaderna i Europa som inleddes under 1992.
Det har medfört många fördelar för medborgarna, bl.a. förbättringar av
kvaliteten på servicen och nya, innovativa postutbärningstjänster. I
direktivet fastställs minimikrav på omfattningen av skyldigheten att
tillhandahålla samhällsomfattande tjänster: Posttjänster av hög kvalitet måste
tillhandahållas (minst) fem arbetsdagar i veckan inom hela territoriet till
rimliga priser för samtliga användare för standardbrev och paket av viss vikt
samt för rekommenderade och assurerade försändelser. Det innehåller också
bestämmelser som ska säkra att de postala samhällsomfattande tjänsterna håller
hög kvalitet och kommissionen övervakar hur detta genomförs. Kommissionens har
nyligen bildat en europeisk grupp av tillsynsmyndigheter för posttjänster[19] som arbetar med frågor som
t.ex. finansieringen av samhällsomfattande tjänster samt övervakning av
marknadsresultaten[20].
Kommissionen har också skapat ett postanvändarforum vars första möte hölls i
december 2011 och som sammanför slutanvändarna – både enskilda kunder och
företag – med andra berörda parter, bl.a. driftsansvariga och fackföreningar,
för att diskutera konsumenternas ändrade behov i en föränderlig
kommunikationsmiljö och med sikte på att uppnå en hållbar utveckling av
sektorn. Inom ramen för
sitt arbete med e-handel kommer kommissionen 2012 att lägga fram en grönbok
om gränsöverskridande paketutbärning. Den kommer att fokusera på frågor som
kvaliteten vid gränsöverskridande postutbärning och dess prissättning för att
hitta lösningar som undanröjer hinder som konsumenter och företag har stött på.
Kommissionen tänker också presentera resultaten från två studier av
postoperatörers prissättning och dess effekter på marknaderna, och principerna
för beräkning av nettokostnaden för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande
posttjänster. Före utgången av 2013 kommer fjärde rapporten om tillämpningen av
direktivet om posttjänster att läggas fram. 2.2.
Grundläggande banktjänster Tillgång till
grundläggande betaltjänster till skäliga villkor är viktigt för den ekonomiska
och sociala integrationen och för att konsumenterna ska kunna dra full nytta av
den inre marknaden. I början av 2011 gjorde kommissionen en konsekvensbedömning
för att undersöka huruvida EU-lagstiftning behövs på detta område. Efter att ha
övervägt alla alternativ har kommissionen i detta skede beslutat att lägga fram
ett förslag till rekommendation[21].
Syftet är att grundläggande betalningstjänster och betalkort ska erbjudas alla
medborgare och övriga bosatta inom EU som inte redan har ett betalkonto i den
EU-stat där de försöker öppna ett sådant konto. Man bör kunna öppna
detta standardbetalkonto antingen gratis eller för en skälig avgift till
betaltjänstleverantörerna. Rekommendationen sänder en tydlig signal till
medlemsstater och leverantörer om förväntningarna och tillförsäkrar samtidigt
den nationella nivån en viss flexibilitet när det gäller hur detta ska uppnås. Rekommendationen
innehåller också kriterier för en bedömning av hur medlemsstaterna lyckas med
genomförandet och för att avgöra om ytterligare åtgärder är nödvändiga. På
grundval av en genomgång och konsekvensbedömning 2012 tänker kommissionen
besluta om ytterligare åtgärder behövs på detta område. 2.3. Transport Den allmänna
trafikplikten inom transportsektorn fastställs i särskilda rättsakter för
luftfart, landtransport och sjöfart[22].
Denna sektorsspecifika lagstiftning fastställer vilka principer medlemsstaterna
bör följa vid definitionen av allmän trafikplikt inom vart och ett av transportsätten.
I
transportvitboken[23]
från 2011 framförs tanken att en ökad användning av kollektivtrafiken,
kombinerat med minimikrav för tillhandahållandet av transporter kommer att leda
till ökad turtäthet och därmed skapa en positiv spiral för offentliga
transportmedel. När det gäller
kontrakt som definierar den allmänna trafikplikten inom de olika
transportsätten måste principerna om öppenhet och icke-diskriminering
respekteras, och tilldelningen ska ske efter ett konkurrensutsatt förfarande
för tilldelning av kontrakt. Detta kan bäst uppnås genom öppna offentliga
förfaranden för kontraktstilldelning. Kvaliteten på persontransporttjänster får
ökad betydelse under kommande år med tanke på den åldrande befolkningen och att
offentlig (kollektiv) transport måste vara ett attraktivt alternativ till enskilda
transporter. Detta kommer att bidra till uppnåendet av målen för resurseffektivitet
och försörjningstrygghet vad gäller drivmedel. Skapandet av en dynamisk, öppen
järnvägsmarknad bör innebära betydande fördelar för passagerarna i fråga om
kvaliteten, effektiviteten och volymen på de tjänster som erbjuds) och även för
myndigheterna och skattebetalarna genom reducerad offentlig finansiering av
avtal om allmän trafik. Under 2012 avser
kommissionen att lägga fram ett förslag om en öppning av marknaden för nationell
persontrafik 2012. Detta följer på öppnandet av marknaden för godstransporter
och internationella passagerartransporter. Kommissionen ämnar också eventuellt
revidera förordningen om allmän trafikplikt för landtransporter 2012 så att
tilldelningen av kontrakt som avser allmän trafikplikt inom järnvägssektorn
generellt sker via konkurrensutsatta förfaranden. Medlemsstaterna har
visserligen stort handlingsutrymme när det gäller att avgöra vilka områden som
måste åläggas allmän trafikplikt för persontransporttjänster, men för att vara
hållbara måste dessa tjänster vara effektiva, ha hög kvalitet och
tillhandahållas i ett stabilt finansiellt sammanhang. Obligatoriska förfaranden
för tilldelning av kontrakt torde bidra till detta. 2.4. Energi Det tredje
energipaketet trädde i kraft den 3 mars 2011. I paketet fastställs kraven på
samhällsomfattande tjänster och det innehåller tydliga bestämmelser om
skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster samt om kundskydd för
både elektricitet och naturgas och reglerar även hur utsatta kunder ska skyddas
mot energifattigdom[24].
Åtgärder antagna på grundval av dessa direktiv måste vara av allmänt intresse,
klart definierade, transparenta, icke-diskriminerande och kontrollerbara samt
garantera lika tillträde för EU:s elektricitets- och gasföretag till EU:s
nationella konsumenter och vice versa. För att främja
konkurrenskraftiga, energieffektiva och rättvisa konsumentmarknader inrättade
kommissionen 2008 medborgarnas energiforum[25]
som regleringsplattform på grundval av erfarenheterna fån tidigare fora. I
arbetsdokumentet An Energy Policy for Consumers[26] inventerade kommissionen de
fördelar som konsumenterna har av dagens energipolitiska åtgärder. Där räknas
en rad lagstiftningsmässiga och politiska EU-initiativ upp som direkt eller
indirekt bidrar till att förbättra konsumenternas ställning inom energisektorn.
I linje med
Europeiska rådets slutsatser från i december 2011 bör medlemsstaterna till
fullo och snarast möjligt genomföra det tredje energipaketet. Kommissionen
understryker i detta sammanhang hur viktigt det är för medlemsstaterna att
tydligt definiera begreppet ”utsatta kunder”. Kommissionen planerar ett femte
möte i medborgarnas energiforum i november 2012 för att fortsatt uppmuntra
dialogen mellan berörda parter om centrala frågor som t.ex. skydd av utsatta
kunder, optimal modell för detaljhandelsmarknaden, pristransparens samt smarta
mätares eventuella goda effekter på styrningen av energiefterfrågan. 2.5.
Elektronisk kommunikation Direktivet om samhällsomfattande tjänster inom
elektroniska kommunikationer[27]
skapar ett socialt skyddsnät där inte marknadskrafterna enbart till rimligt
pris erbjuder grundläggande tjänster, särskilt för konsumenter som bor i
områden som är svåra eller kostsamma att täcka, eller som har låga inkomster
eller funktionshinder. Begreppet ”skyddsnät” innefattar tre särskilda mål:
tillgänglighet, överkomliga priser och tillträde. Kommissionen antog nyligen
ett meddelande om samhällsomfattande tjänster inom elektronisk kommunikation[28] innehållande en rapport om
utfallet av det offentliga samrådet under 2010 och den tredje översynen av
omfattningen av samhällsomfattande tjänster när det gäller e-kommunikation. En
av de viktigaste frågor där är vilken roll de samhällsomfattande tjänsterna borde
spela för att uppfylla målet ”bredband för alla”. Med utgångspunkt i analysen
är kommissionens slutsats att det för närvarande inte finns något behov av att
på EU-nivå ändra omfattningen av skyldigheten att tillhandahålla
samhällsomfattande tjänster. Analysen föranleder också slutsatsen att mer
vägledning behövs om hur reglerna för samhällsomfattande tjänster ska
genomföras mot bakgrund av risken för uppsplittring om varje land går tillväga
på sitt sätt samt de potentiella ekonomiska följderna för branschen.
Kommissionen tänker fram lägga denna vägledning 2012 som en hjälp att hantera
risken för socialt utanförskap samtidigt som den, i enlighet med
subsidiaritetsprincipen, möjliggör hänsynstaganden till olika nationella
omständigheter, behovet av att minimera snedvridningen av marknaden och av att
undvika att lägga en oproportionerlig börda på sektorn[29]. 3. Område 3:
Kvalitet – exempel på sociala tjänster av allmänt intresse Eftersom sociala tjänster av allmänt intresse bidrar till social
trygghet och integration spelar de en mycket viktig roll i det europeiska
samhället. Men efterfrågan på dessa tjänster ökar samtidigt som förmågan att
finansiera dem blir allt mer begränsad, för ögonblicket till följd av den
ekonomiska krisen och på längre sikt på grund av en åldrande befolkning.
Kommissionen, medlemsstaterna och berörda parter som företräder tjänsternas
användare och tillhandahållare har nyligen genomfört en rad nya initiativ som
rör kvaliteten på sociala tjänster. År 2007[30]
tillkännagav kommissionen en strategi för att främja kvaliteten på sociala
tjänster över hela EU. Som en uppföljning har kommissionen via
Progress-programmet[31]
stött europeiska initiativ som utvecklar verktyg för definition och mätning av
kvalitet. Kommissionen har vidare stött framväxten av ett frivilligt europeiskt
ramverk för kvalitet för sociala tjänster inom kommittén för socialt skydd. 3.1. Projekt
som får stöd genom Progress-programmet Mellan 2008 och 2010 finansierade Progress-programmet åtta projekt som
hade som mål att ta fram verktyg för att definiera, mäta, bedöma och förbättra
kvaliteten på sociala tjänster med särskild inriktning på långtidsvård. Alla
projekten inbegrep transnationella partnerskap och utbyte av god praxis mellan
myndigheter, tjänsteleverantörer och andra aktörer med olika kulturell bakgrund
och som verkade i olika rättsliga och administrativa sammanhang och med olika
samhällsekonomiska förutsättningar. I praktiskt taget alla projekt framhölls
betydelsen av att användarna involveras i arbetet med att definiera och
utvärdera kvaliteten på sociala tjänster[32].
År 2012 kommer
kommissionen att stödja ett antal nya transnationella projekt genom
Progress-programmet som syftar till att genomföra den frivilliga europeiska
kvalitetsramen i olika medlemsstater och inom olika sektorer. 3.2. Kommittén
för socialt skydd: frivillig europeisk kvalitetsram för sociala tjänster Kommittén för socialt skydd antog i oktober 2010 en frivillig europeisk
kvalitetsram för sociala tjänster. Syftet är att utveckla en gemensam
förståelse vad gäller kvaliteten på dessa tjänster inom EU. Ramen är utformad
för att vara nog flexibel att tillämpas på en rad sociala tjänster i
nationella, regionala och lokala sammanhang i alla medlemsstater och vara
förenlig med nuvarande nationella kvalitetssäkringsmetoder. Den slår fast de
principer och kriterier som en social tjänst bör uppfylla för att tillgodose
behoven och förväntningarna hos användarna av tjänsten. I ramen ingår också
förslag till en metod som kan hjälpa myndigheter att på lämplig nivå ta fram
verktyg (standarder eller indikatorer) för att definiera, mäta och utvärdera
kvaliteten på sociala tjänster. Ramen har sitt fokus på rättigheter och kan
exempelvis hjälpa till att öka skyddet av barns rättigheter när de flyttar från
institutionell barnomsorg till alternativa vårdsystem. 3.3. Stadga för en europeisk stiftelse Stiftelser med allmännyttiga uppdrag spelar en allt större roll i
tillhandahållandet och finansieringen av sociala tjänster av allmänt intresse
i EU. Problem uppstår dock fortfarande när stiftelser vill etablera sig i andra
medlemsstater eller önskar slå samman tillgångar som de har på olika sidor
gränserna. Behov finns av att ge stiftelser av allmänt intresse möjligheten att
etablera sig, bedriva verksamhet och finansiera sig på gränsöverskridande
basis, förutsatt att tillräcklig övervakning finns. I så fall skulle de kunna
minska den administrativa börda som kommer av svårigheterna med att bedriva
verksamheter i olika medlemsstater. Ytterst skulle detta frigöra mer av deras
resurser för att främja EU-medborgarnas välbefinnande. För att åstadkomma dessa fördelar avser kommissionen 2012 att lägga
fram ett förslag om en stadga för en europeisk stiftelse som skulle existera
parallellt med nationella former och vara frivillig.
4.
Slutsatser
Rådande ekonomiska
och finansiella kris är en påminnelse om den centrala roll som tjänster av
allmänt intresse spelar när det gäller att skapa social och territoriell
sammanhållning. Krisens effekter på den offentliga sektorn ökar dessutom i takt
med trycket på statsfinanserna. Det är mycket viktigt att allt görs för att
bibehålla dessa tjänster och för att förbättra kvaliteten på dem. I
föreliggande meddelande visas att fördragen ger EU:s institutioner och
medlemsstaterna de rättsliga verktyg som krävs för att göra detta. Kommissionen
är fast besluten att spela sin roll genom att införa en kvalitetsram för dessa
tjänster, vilket framgår av de två förslag om översyn av reglerna för statligt
stöd till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och om offentlig upphandling
och koncessioner som läggs fram parallellt med meddelandet. Kommissionen kommer
också att presentera en rad andra insatser under de kommande månader som
sammantagna ska ge EU en gedigen kvalitetsram för tjänster av allmänt intresse
under för de närmaste åren. Kommissionen kommer att driva detta projekt framåt
som en del av sitt bredare åtagande i Europa 2020-strategin att sätta den
sociala ekonomin och social innovation i centrum för sitt arbete. Detta
demonstrerades senast i initiativet angående socialt företagande[33] som stöder utvecklingen av
socialt nya och innovativa sätt att göra affärer och tillhandahålla tjänster. [1] Det finns EU-lagstiftning, särskilt på
migrationsområdet, som säkerställer att vissa kategorier av
tredjelandsmedborgare som är lagligt bosatta i EU – på vissa villkor –
behandlas som medlemsstatens egna medborgare i fråga om tillgång till och
tillhandahållande av varor och tjänster som är tillgängliga för allmänheten. [2] Political
guidelines for the next Commission. Bryssel den 3
september 2009. [3] Political
guidelines, s. 24. [4] Europa 2020: En strategi för smart och hållbar
tillväxt för alla, KOM(2010) 2020. [5] Inremarknadsakten:
Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för inre
marknaden (KOM (2011) 206) [6] Genomförande
av gemenskapens Lissabonprogram: Sociala tjänster av allmänt intresse i
Europeiska unionen (KOM(2006) 177 slutlig, 26.4.2006). [7] Förenade
målen C-180/98 till C-184/98, Pavlov m.fl., REG 2000, s. I-6451, punkt 118. Mål
C-218/00, Cisal och INAIL, REG 2002, s. I-691, punkt 37 och mål C-355/00
Freskot, REG 2003, I-5263. [8] Ett
färskt exempel är det Europaparlamentets resolution av den 5 juli 2011 om
framtiden för sociala tjänster av allmänt intresse (2009/2222 (INI)), punkt 48:
”Europaparlamentet anser att en EU-förordning om tjänster av allmänt ekonomiskt
intresse, som är tillåtna enligt artikel 14 i EUF-fördraget, inte står högst på
dagordningen just nu”. [9] Noteras bör att det i artikel 14 i EUF-fördraget tydligt
klargörs att tillämpningen av denna artikel inte påverkar artiklarna 93, 106
och 107 i EUF-fördraget som fastställer Europeiska kommissionens roll i
kontrollen av statligt stöd och de villkor som ska uppfyllas för att undantag
från tillämpningen av denna kontroll kan beviljas vad avser tjänster av allmänt
ekonomiskt intresse. Kommissionen anser att åtgärder på sektorsnivå, med
skräddarsydda lösningar på konkreta och specifika problem inom olika sektorer,
är lämpligare i detta skede. [10] Guide to the application of EU rules on State aid,
public procurement and the internal market to services of general economic
interest, and in particular to social services of general interest
(SEK(2010) 1545. [11] Rapport från kommittén för socialt skydd om tillämpningen
av gemenskapens lagstiftning på sociala tjänster av allmänt intresse, november
2008 [12] http://ec.europa.eu/services_general_interest/index_en.htm [13] http://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=6457&langId=sv [14] På engelska med en översikt på svenska: http://ec.europa.eu/environment/gpp/buying_handbook_en.htm [15] Commission
Staff Working Paper concerning the application of EU public procurement law to
relations between contracting authorities ('public-public cooperation'),
SEK (2011) 1169 slutlig, 4.10.2011. [16] SWD – First and Second Biennial Reports on social
services of general interest, SEK(2008) 2179 och (SEK(2010) 1284. [17] http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/editions/docs/6th_edition_scoreboard_en.pdf.
För vissa av dessa tjänster, t.ex. elektricitet eller
bankkonton, har kommissionen gjort fördjupade marknadsundersökningar
(tillgängliga på samma webbplats). [18] Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/6/EG av 20
februari 2008 om ändring av direktiv 97/67/EG beträffande fullständigt
genomförande av gemenskapens inre marknad för posttjänster. [19] Kommissionens beslut av den 10 augusti 2010 om inrättandet
av Europeiska gruppen av tillsynsmyndigheter för posttjänster, EUT C 217,
11.8.2010, s. 7. [20] Handlingar finns tillgängliga på gruppens webbplats: http://ec.europa.eu/internal_market/ergp/index_en.htm [21] Kommissionens rekommendation om tillgång till ett
grundläggande betalkonto (K (2011) 4977). [22] Europaparlamentets
och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 av den 24 september 2008 om gemensamma
regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen (omarbetning) och
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 av den 5 juli 2006
om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och
personer med nedsatt rörlighet. Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
nr 1370/2007 av den 23 oktober 2007 om kollektivtrafik på
järnväg och väg och om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1191/69
och (EEG) nr 1107/70, Rådets förordning (EEG) 3577/92 av den 7 december
1992 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på
sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage). [23] Vitbok - Färdplan för ett gemensamt europeiskt
transportområde – konkurrenskraftigt och resurseffektivt transportsystem.
KOM(2011) 144. [24] Direktiv
2009/72/EG om elektricitet och direktiv 2009/73/EG om gas. [25] http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/forum_citizen_energy_en.htm [26] SEK(2010)1407
slutlig, 11.11.2010 [27] Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7
mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende
elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktiv om
samhällsomfattande tjänster, ändrad genom direktiv 2009/136/EG. [28] Samhällsomfattande tjänster inom e-kommunikation: rapport
om resultatet från det offentliga samrådet och den tredje återkommande
översynen i överensstämmelse med artikel 15 i direktiv 2002/22/EG (KOM
(2011) 795 slutlig, 23.11.2001). [29] Notera att det i punkterna 20–30 i gemenskapens riktlinjer
för tillämpning av reglerna för statligt stöd för snabb utbyggnad av
bredbandsnät (EUT C 235, 30.9.2009, s. 7) särskilt hänvisas till definitionen
av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inom sektorn för elektronisk
kommunikation. [30] Tjänster av allmänt intresse, däribland sociala
tjänster av allmänt intresse – ett nytt europeiskt åtagande (KOM
(2007) 725 slutlig, 20.11.2007). [31] Framsteg är EU:s program för sysselsättning och social
solidaritet och ger stöd till genomförandet av EU:s sociala agenda. [32] Arbetsdokument
från kommissionens avdelningar Second Biennial Report on social services of
general interest (SEK (2010) 1284 slutlig, 22.10.2010, s. 59-66. [33] Initiativ för socialt företagande – Skapa
förutsättningar för att främja sociala företag inom ramen för social ekonomi
och innovation (KOM (2011) 682 slutlig, 25.10.2011)