EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Compliance with rules on access and benefit-sharing arising from the use of genetic resources and associated traditional knowledge
Efterlevnaden av bestämmelser om tillträde till och fördelning av vinster i samband med användning av genetiska resurser och tillhörande traditionell kunskap
Efterlevnaden av bestämmelser om tillträde till och fördelning av vinster i samband med användning av genetiska resurser och tillhörande traditionell kunskap
Denna förordning handlar om efterlevnaden av bestämmelser om tillträde till genetiska resurser* och traditionell kunskap* som rör sådana genetiska resurser, samt fördelningen av vinster från deras användning, i enlighet med Nagoyaprotokollet om tillträde till genetiska resurser samt rimlig och rättvis fördelning av den nytta som uppstår vid deras användning, vilket är fogat till konventionen om biologisk mångfald.
Målet med Nagoyaprotokollet om tillträde och fördelning av nytta är att på ett rimligt och rättvist sätt dela den nytta som uppstår vid användningen av genetiska resurser med det land som tillhandahåller dessa resurser. De fördelar som skapas bör bidra till ett hållbar nyttjande och bevarande av den biologiska mångfalden.
Förordningens övergripande mål är att säkerställa att de som använder genetiska resurser och tillhörande traditionell kunskap inom EU gör detta i enlighet med leverantörslandets lagstiftning om tillträde och fördelning av nytta.
Genetiska resurser används för icke-kommersiella och kommersiella ändamål inom många sektorer, såsom vetenskaplig forskning, växtförädling, läkemedel, kosmetika, livsmedels- och foderindustrin och bioteknik. De används av universitet och företag för forskning och/eller forskning och utveckling som leder till kommersialisering av produkter.
Alla länder (även EU-länder) har rättigheter till sina naturresurser och befogenhet att bestämma om tillträdet till sina genetiska resurser.
Den utmaning som leverantörsländerna står inför är att följa upp sina genetiska resurser när de väl har lämnat landet. Ett viktigt mervärde med Nagoyaprotokollet är att det fastställer åtgärder för efterlevnad. ”Användarländerna” måste vidta åtgärder för att säkerställa att tillträdet till de genetiska resurser som används i deras land har skett i enlighet med bestämmelserna om tillträde och fördelning av nytta i leverantörslandet (att förhandsgodkännande har inhämtats och ömsesidigt överenskomna villkor har fastställts). Denna information överförs sedan till leverantörslandet. Förordning (EU) nr 511/2014 innehåller bestämmelserna om sådana efterlevnadsåtgärder.
Grundkravet i förordningen är tillbörlig aktsamhet. Användare av genetiska resurser måste söka, bevara och överföra till efterföljande användare en uppsättning information som rör genetiska resurser och tillhörande traditionell kunskap. Om användarna inte har tillräcklig information om tillträdets eller användningens laglighet, bör de inhämta ett tillstånd, upprätta ömsesidigt överenskomna villkor eller sluta att använda resursen.
Användarna av genetiska resurser är också skyldiga att lämna in en deklaration om tillbörlig aktsamhet. En deklaration om tillbörlig aktsamhet måste lämnas vid följande två tidpunkter i EU:
Det innebär att det finns två kontrollinstanser i EU. Information från dessa kontrollinstanser överförs till webbplatsen för förmedlingsinstitutionen för tillträde och fördelning av nytta (det internationella it-verktyget för utbyte av information mellan alla berörda aktörer som inrättats genom Nagoyaprotokollet) och till leverantörsländerna.
Användarna måste bevara information om tillträdet till och fördelningen av nyttan från resursen i 20 år efter det att de har slutat använda den.
Varje EU-land måste utse minst en myndighet som ansvarar för genomförandet av denna förordning. Denna myndighet tar emot deklarationerna om tillbörlig aktsamhet och ansvarar för att utföra kontroller av användarna.
Det finns också två frivilliga verktyg för att underlätta användarnas efterlevnad: ett register över samlingar i EU och ett register över bästa praxis enligt villkoren i förordningen.
Förordningen gäller sedan den 12 oktober 2014, med undantag för några artiklar som gäller sedan den 12 oktober 2015.
Den viktigaste internationella ramen för bevarande och hållbar användning av biologisk mångfald samt rimlig och rättvis fördelning av den nytta som uppstår vid användningen av genetiska resurser är 1993 års konvention om biologisk mångfald (se sammanfattningen).
Nagoyaprotokollet, som antogs i oktober 2010, bygger vidare på bestämmelserna om tillträde till genetiska resurser och fördelning av monetär och icke-monetär nytta i samband med användning av genetiska resurser.
Mer information finns här:
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 511/2014 av den 16 april 2014 om åtgärder för användarnas efterlevnad i Nagoyaprotokollet om tillträde till och rimlig och rättvis fördelning av vinster från utnyttjande av genetiska resurser i unionen (EUT L 150, 20.5.2014, s. 59).
Kommissionens tillkännagivande – Vägledningsdokument om tillämpningsområdet för och de grundläggande skyldigheterna i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 511/2014 om åtgärder för användarnas efterlevnad i Nagoyaprotokollet om tillträde till och rimlig och rättvis fördelning av vinster från utnyttjande av genetiska resurser i unionen (EUT C 313, 27.8.2016, s. 1).
Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1866 av den 13 oktober 2015 om närmare föreskrifter för genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 511/2014 vad gäller registret över samlingar, övervakning av användarnas efterlevnad och bästa praxis (EUT L 275, 20.10.2015, s. 4).
Rådets beslut 2014/283/EU av den 14 april 2014 om ingående, på Europeiska unionens vägnar, av Nagoyaprotokollet om tillträde till genetiska resurser samt rimlig och rättvis fördelning av den nytta som uppstår vid deras användning, vilket är fogat till konventionen om biologisk mångfald (EUT L 150, 20.5.2014, s. 231).
Rådets beslut 93/626/EEG av den 25 oktober 1993 om ingående av konventionen om biologisk mångfald (EGT L 309, 13.12.1993, s. 1).
Senast ändrat 20.11.2020