EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0700
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Enlargement Strategy and Main Challenges 2014-15
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2014-15
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2014-15
/* COM/2014/0700 final */
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2014-15 /* COM/2014/0700 final */
Att
lägga grunden för trovärdighet I.
Utvidgningsagendan – resultat och
utmaningar Under de senaste
fem åren har kommissionen ökat utvidgningspolitikens trovärdighet och
dess omvälvande kraft genom att lägga ett starkare fokus på att ta itu
med grundläggande reformer redan i ett tidigt skede av utvidgningsprocessen.
Kommissionen har lagt särskild vikt vid de tre pelarna rättsstatsprincipen,
ekonomisk styrning och reformer av den offentliga förvaltningen. I sitt
meddelande om en strategi för utvidgningen[1] från
2012 införde kommissionen ett nytt tillvägagångssätt rörande
rättsstatsprincipen. I sitt meddelande från 2013[2]
upprättade kommissionen en ram för stärkt ekonomisk styrning med utgångspunkt i
erfarenheterna av den europeiska planeringsterminen. I år lägger kommissionen
fram nya idéer för att stödja reformer av den offentliga förvaltningen i
utvidgningsländerna. Dessa tre pelare är sammanlänkade, och framsteg på dessa
områden kommer att vara avgörande för att fastställa när länderna är
fullständigt redo att ansluta sig till EU. EU:s
utvidgningspolitik bidrar till ömsesidig nytta i form av fred, säkerhet och
välstånd i Europa. Den ger EU ökad politisk och ekonomisk styrka och har en
kraftig omvälvande inverkan på de berörda länderna. Om anslutningsprocessen är
väl förberedd sker inte utvidgningen på bekostnad av unionens effektivitet. När vi i maj
firade tioårsdagen av anslutningen av tio nya medlemsstater 2004 var detta en
påminnelse om de framsteg som gjorts. När EU växer, växer också möjligheterna
för våra företag, investerare, konsumenter, turister, studerande och
fastighetsägare. Anslutningen har gynnat både de länder som anslutit sig till
EU och de etablerade medlemsstaterna. Handeln och investeringarna har ökat.
Människornas livskvalitet har förbättrats i och med att EU:s miljö- och
konsumentpolitiska normer samt andra normer tillämpas i ett större område. För länderna på
västra Balkan utgör de klara utsikter till EU-medlemskap som EU:s medlemsstater
gett dem en viktig stabiliserande faktor. Genom dem stöds ländernas framsteg
med att uppfylla de nödvändiga villkoren, däribland villkoren inom ramen för
stabiliserings- och associeringsprocessen. Goda grannförbindelser och ett
regionalt samarbete som omfattar alla är största vikt. Det har gjorts framsteg i
detta avseende under det senaste året, även om vissa svåra frågor fortfarande
kvarstår. Kontinuerliga insatser för att lösa bilaterala tvister mellan
utvidgningsländerna och med medlemsstaterna, i tillämpliga fall under FN:s
överinseende, och för att komma tillrätta med det förflutnas arv är nödvändiga
mot bakgrund av regionens konfliktpräglade närhistoria. Anslutningsprocessen
är rigorös och bygger på stränga men rättvisa villkor, fastställda kriterier
och principen om egna meriter. Detta är av avgörande betydelse för
utvidgningspolitikens trovärdighet, för att skapa incitament för
utvidgningsländerna att genomföra långtgående reformer och för att se till att
utvidgningspolitiken åtnjuter EU-medborgarnas stöd. Medlemsstaterna bör för sin
del, tillsammans med EU-institutionerna, föra en väl underbyggd diskussion om
utvidgningspolitikens politiska, ekonomiska och sociala verkningar. *** Den nuvarande
utvidgningsagendan omfattar länderna på västra Balkan, Turkiet och Island. Året
som gått har varit viktigt för vissa av länderna på västra Balkan: Montenegro har
tagit ytterligare steg framåt i anslutningsförhandlingarna. Tolv kapitel har
öppnats. Genomförandet av rättsstatsreformer har inletts. Nu behövs konkreta
resultat, som kommer att vara avgörande när det gäller att fastställa den
allmänna takten i anslutningsförhandlingarna. Inledandet av
anslutningsförhandlingar är en vändpunkt i EU:s förbindelser med Serbien.
Nu måste Serbien leva upp till sina reformprioriteringar på ett hållbart sätt,
eftersom takten i förhandlingarna är beroende av att framsteg görs på centrala
områden, särskilt i fråga om rättsstatsprincipen och normaliseringsprocessen
med Kosovo*. Det är
nödvändigt att blåsa nytt liv i dialogen mellan Belgrad och Priština för att ta
itu med kvarstående frågor och inleda ett nytt skede i normaliseringen av
förbindelserna. Albanien fick
kandidatstatus i juni, som erkännande för sitt reformarbete och de framsteg som
landet gjort med att uppfylla de nödvändiga villkoren. Albanien måste bygga på
och konsolidera reformtakten och inrikta sina ansträngningar på de utmaningar
som rör landets EU-integration på ett hållbart och inkluderande sätt. Både
regeringen och oppositionen måste se till att den politiska debatten
huvudsakligen äger rum i parlamentet. Paraferingen av
ett stabiliserings- och associeringsavtal med Kosovo i juli utgör
en viktig milstolpe i förbindelserna mellan EU och Kosovo. Kosovo måste nu
genomföra viktiga reformer, särskilt när det gäller rättsstatsprincipen. Anslutningsprocessen
med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien befinner sig i ett
dödläge. Åtgärder krävs för att vända den senaste tidens tillbakagång, särskilt
när det gäller yttrandefrihet och mediernas frihet samt rättsväsendets
oberoende. Det brådskar med att finna en framförhandlad och ömsesidigt
godtagbar lösning på namnfrågan. Regeringen och oppositionen bör vidta åtgärder
för att återupprätta den politiska dialogen i parlamentet. Bosnien och
Hercegovina står fortfarande stilla i EU-integrationsprocessen.
Det är viktigt att landet efter avklarade val kan tala med en röst, sätta igång
akuta socioekonomiska reformer och göra framsteg med sin europeiska dagordning. Turkiet har
fortsatt att genomföra vissa åtaganden om reformer, till exempel 2013 års
demokratiseringspaket, och åtgärder har vidtagits med sikte på en lösning på
den kurdiska frågan. Det har dock förekommit allvarliga farhågor om
rättsväsendets oberoende och om skyddet av de grundläggande friheterna. Aktiva
och trovärdiga anslutningsförhandlingar är den lämpligaste ramen för att
utnyttja
den fulla potentialen i förbindelserna mellan EU och Turkiet. Genom att inleda
förhandlingar om de relevanta kapitlen om rättsstatsprincipen och grundläggande
rättigheter skulle man få en färdplan för reformer på dessa nyckelområden. Efter ett beslut
av Islands regering har anslutningsförhandlingarna med detta land
har legat på is sedan maj 2013. *** Kommissionens
strategi att först ta sig an grundförutsättningarna innebär en prioritering av
reformer på områden som rättsstatsprincipen och de grundläggande rättigheterna,
ekonomisk styrning och bättre ekonomisk konkurrenskraft, och en förstärkning av
de demokratiska institutionerna. Detta inbegriper den offentliga förvaltningen,
som fortfarande är svag i de flesta utvidgningsländer, med begränsad
administrativ kapacitet, en hög nivå av politisering och brist på insyn. En
förstärkning av de demokratiska institutionernas funktion förutsätter också
sunda valprocesser och väl fungerande parlament, inklusive en konstruktiv och
hållbar dialog som spänner över hela det politiska spektrumet. Mer måste göras
för att främja en gynnsam miljö för det civila samhällets organisationer. Ett
starkt civilt samhälle leder till ökad politisk ansvarsskyldighet och främjar
en djupare förståelse för anslutningsrelaterade reformer. I avsnitt II i
detta meddelande redogörs för de viktigaste utmaningarna och bedöms framstegen
när det gäller reformen av den offentliga förvaltningen, den ekonomiska
styrningen, konkurrenskraften samt rättsstatsprincipen och de grundläggande rättigheterna.
I avsnitt III granskas regionala och bilaterala frågor, särskilt på västra
Balkan. Avsnitt IV innehåller slutsatser och rekommendationer om både
övergripande och landsspecifika frågor. På alla dessa
områden avser kommissionen att fullt ut använda befintliga mekanismer och forum
för att driva reformarbetet framåt, inom ramen för de strukturer som inrättats
genom stabiliserings- och associeringsavtalen, anslutningsförhandlingarna eller
riktade landsspecifika initiativ under kommissionens ledning, t.ex.
högnivådialoger eller strukturerade dialoger om rättsstatsprincipen. Sådana
initiativ utvecklades ytterligare i november 2013 då en dialog på hög nivå
inleddes med Albanien om de centrala prioriteringarna. När det gäller reformen
av den offentliga förvaltningen lanserar kommissionen en mer strukturerad
dialog och inrättar ”särskilda arbetsgrupper” med utvidgningsländerna. Under år 2014
har det nya instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA II) tagits i
bruk. Genom IPA II kommer EU att tillhandahålla 11,7 miljarder euro för
perioden 2014–2020 för att stödja utvidgningsländerna i deras förberedelser
inför anslutningen samt för regionalt och gränsöverskridande samarbete. IPA II
ger ett ökat fokus på prioriteringarna för EU-anslutning på områdena demokrati
och rättsstatsprincipen samt för konkurrenskraft och tillväxt. Genom IPA II
införs också ett sektorsbaserat tillvägagångssätt, incitament för resultat,
ökat budgetstöd och prioritering av projekt. En samordnad strategi krävs för
stora investeringar i de viktigaste infrastrukturkorridorerna. Samordningen med
internationella finansinstitut håller på att stärkas. Investeringsramen för
västra Balkan kommer att fortsätta att stödja investeringar som ökar
sysselsättningen och tillväxten samt främjar sammanlänkningen i regionen. Tre
strategiska fördelar med utvidgningen 1) Den gör Europa säkrare. Genom
anslutningsprocessen främjar EU demokrati och grundläggande friheter och
stärker rättsstatsprincipen i alla de länder som strävar efter medlemskap. På
så sätt minskar effekterna av gränsöverskridande brottslighet. Den nuvarande utvidgningspolitiken
stärker freden och stabiliteten på västra Balkan och främjar
återhämtning och försoning efter krigen på 1990-talet. 2) Den bidrar till att höja människors
livskvalitet genom integration och samarbete på områden som energi,
transport, rättsstatsprincipen, migration, livsmedelssäkerhet, miljö- och
konsumentskydd och klimatförändringar. Utvidgningen hjälper oss att påverka att
våra egna höga standarder tillämpas utanför våra gränser, vilket minskar
riskerna för att EU-medborgarna drabbas t.ex. av importerade föroreningar. 3) Den ökar vårt välstånd. Ett större
Europa är ett starkare Europa. År 2012 utgjorde EU:s BNP 23 % av världens
BNP och uppgick till 13 biljoner euro. Anslutningen har gynnat både de länder
som anslutit sig till EU och de etablerade medlemsstaterna. När EU växer, växer
också möjligheterna för våra företag, investerare, konsumenter, turister,
studerande och fastighetsägare. En större inre marknad är mer attraktiv för
investerare: De utländska direktinvesteringarna från resten av världen till EU
har fördubblats som procentandel av BNP sedan 2004 års anslutning (från
15,2 % av BNP 2004 till 30,5 % av BNP 2012). *** II.
Det grundläggande först – befästa
reformerna och stärka trovärdigheten I detta avsnitt
redogörs för de viktigaste utmaningarna och bedöms framstegen när det gäller
reformen av den offentliga förvaltningen, den ekonomiska styrningen,
konkurrenskraften samt rättsstatsprincipen och de grundläggande rättigheterna.
Nya idéer läggs fram för att öka fokus på reformer av den offentliga
förvaltningen och beskrivs strategin för ekonomisk styrning mer ingående. I
förra årets meddelande låg tonvikten på hur föranslutningsstödet stöder
reformprocessen generellt. I år poängteras hur viss praxis i utvidgningsländer
på de ovan nämnda områdena kan tjäna som inspiration för reformer på annat
håll. a)
Reformer
av den offentliga förvaltningen Tillsammans med
rättsstatsprincipen och ekonomisk styrning utgör reformerna av den offentliga
förvaltningen en pelare i utvidgningsprocessen. Alla tre pelare är nära
sammankopplade, övergripande frågor. De är av grundläggande betydelse för
framgången i de politiska och ekonomiska reformerna och lägger grunden för
genomförandet av EU:s regler och normer. En välfungerande offentlig förvaltning
är nödvändig för ett demokratiskt styre. Den har dessutom en direkt inverkan på
regeringarnas förmåga att tillhandahålla offentliga tjänster och främja
konkurrenskraft och tillväxt. Reformerna av
den offentliga förvaltningen syftar till ökad öppenhet, redovisningsskyldighet
och effektivitet och ökat fokus på medborgarnas och företagens behov. En
ändamålsenlig förvaltning av mänskliga resurser, bättre politisk planering,
samordning och utveckling, sunda administrativa förfaranden och bättre
offentlig finansiell förvaltning, inklusive intäktsförvaltning och
inkomstuppbörd, är av grundläggande betydelse för att staten ska fungera och
för att genomföra de reformer som behövs för EU-integrationen. Länderna måste
göra mer för att förbättra sin offentliga förvaltning på alla nivåer, på
grundval av nationella strategier. Kommissionen är medveten om de utmaningar
som utvidgningsländerna står inför, och ökar därför sitt stöd till skapandet av
de strukturer och den kapacitet på förvaltningsområdet som behövs i
anslutningsprocessen. Kommissionen
kommer att strukturera sitt arbete med utvidgningsländerna rörande reformerna
av den offentliga förvaltningen kring följande viktiga frågor: Viktiga
frågor i reformerna av den offentliga förvaltningen 1. En
strategisk ram för reformerna av den offentliga förvaltningen – omfattar
ett politiskt engagemang för reformprocessen, inbegripet politiskt ledarskap
samt teknisk samordning och övervakning av genomförandet. 2. Utveckling
och samordning av politiken – omfattar lämplig samordning på regeringsnivå
och mellan ministerierna, policyutveckling och finansiell analys. 3. Offentlig
förvaltning och personalförvaltning – inbegriper den offentliga
förvaltningens organisation och funktion, bland annat avpolitisering,
meritbaserad rekrytering och befordran, utbildning och professionalisering. 4. Ansvarsskyldighet
– omfattar insyn i förvaltningen, inklusive tillgång till information och
möjlighet till administrativ eller rättslig prövning. 5. Tillhandahållande
av tjänster – omfattar förbättrade tjänster för enskilda personer och
företag, inklusive bättre administrativa förfaranden och
e-förvaltningstjänster. 6. Förvaltningen
av de offentliga finanserna – omfattar ett åtagande om en mer övergripande
metod för att förbättra förvaltningen av de offentliga finanserna och den
övergripande budgetprocessen genom att utarbeta och genomföra fleråriga program
för förvaltningen av de offentliga finanserna och inleda en politisk dialog på
detta område med kommissionen och internationella finansinstitut. Ett
trovärdigt och relevant program för förvaltningen av de offentliga finanserna
är också avgörande för sektorsuppdelat budgetstöd genom instrumentet för stöd
inför anslutningen. Kommissionen har
för avsikt att bättre integrera reformerna av den offentliga förvaltningen i
utvidgningsprocessen. Särskilda arbetsgrupper om reformerna av den offentliga
förvaltningen har upprättats eller håller på att upprättas med länderna på
västra Balkan, med underkommittéerna inom ramen för stabiliserings- och
associeringsavtalen som förebild. När det gäller Albanien, Kosovo, f.d.
jugoslaviska republiken Makedonien och Montenegro har arbetsgrupperna redan
hållit möten. Den första särskilda arbetsgruppen med Serbien kommer att
sammanträda i oktober. De särskilda arbetsgrupperna kommer att bli den
viktigaste plattformen för det fortsatta arbetet om reformerna av den
offentliga förvaltningen, som kommer att vara inriktat på ovannämnda centrala
frågor. Resultaten av arbetet i de särskilda arbetsgrupperna bör behandlas i
stabiliserings- och associeringsrådet/-kommittén, med en mer strukturerad
politisk diskussion om de viktigaste frågorna rörande reformerna av den
offentliga förvaltningen. Även om det inte
finns något särskilt kapitel i regelverket som är ägnat åt den offentliga
förvaltningen som sådan, bör anslutningsförhandlingarna också användas för att
främja nödvändiga reformer. Viktiga frågor bör tas upp inom de relevanta
kapitlen – i synnerhet offentlig upphandling, finansiell kontroll,
rättsväsendet och grundläggande rättigheter, beskattning och ekonomisk och
monetär politik – och inom ramen för regeringskonferenser, när detta är viktigt
för genomförandet av unionens regelverk. Samordningen med internationella
finansinstitut, särskilt rörande förvaltningen av de offentliga finanserna,
kommer att vara synnerligen viktig. Kommissionen fortsätter att stödja den
regionala skolan för offentlig förvaltning, som spelar en viktig roll i
regionen för utbytet av erfarenheter rörande reformerna av den offentliga
förvaltningen, liksom rörande EU- integrationsprocessen. Öka
kapaciteten inom den offentliga förvaltningen i Kosovo: För att stärka den yrkesmässiga och institutionella
kapaciteten hos den offentliga förvaltningen har man i Kosovo inrättat ett
program för unga yrkesverksamma. Inom programmet, som har ett starkt fokus på
den europeiska integrationen, kan de mest begåvade studenterna få stipendier
för att gå ett särskilt mastersprogram i Kosovo, med möjlighet att studera i
EU. Omkring 80 % av de utexaminerade har anställts av Kosovos myndigheter.
Detta gagnar inte bara ministeriet för europeisk integration, utan även
sektorsspecifika ministerier och institutioner som ska ansvara för fullgörandet
av skyldigheterna inom ramen för det kommande stabiliserings- och
associeringsavtalet. b)
Ekonomisk
styrning och konkurrenskraft Kommissionen
håller på att stärka sitt stöd till förbättrad ekonomisk styrning och
konkurrenskraft i utvidgningsländerna. Det är avgörande för att komma tillrätta
med medborgarnas bekymmer i en fortsatt svår ekonomisk situation med hög
arbetslöshet och låga investeringar. Detta nya sätt att gå tillväga är särskilt
viktigt när det gäller länderna på västra Balkan, eftersom inget av dem ännu
betraktas som en fungerande marknadsekonomi. Man kommer härvidlag att bygga på
erfarenheterna i EU:s medlemsstater från den europeiska planeringsterminen.
Tonvikten kommer i högre grad än tidigare att ligga på strukturreformer av
sektoriell karaktär. Kandidatländerna kommer att uppmanas att lägga fram
nationella ekonomiska reformprogram. EU kommer att tillhandahålla mer
vägledning för reformprioriteringar och ett bättre riktat IPA-stöd. Att
förbättra den ekonomiska styrningen i utvidgningsländerna är också av vikt för
ett bibehållet stöd för utvidgningen inom EU. Alla länder på
västra Balkan står inför stora strukturella ekonomiska utmaningar, med hög
arbetslöshet och ringa utländska investeringar. Utmaningarna är fortfarande
avsevärda i alla utvidgningsländer när det gäller ekonomiska reformer,
konkurrenskraft, skapande av arbetstillfällen och konsolidering av de
offentliga finanserna. Brister rörande rättsstatsprincipen och förvaltningen av
de offentliga finanserna ökar risken för korruption, vilket inverkar negativt
på investeringsklimatet. Hittills har inget av länderna lagt fram en omfattande
och
övertygande inhemsk reformagenda. Den
makroekonomiska situationen i utvidgningsländerna Þ
Bilden är blandad när det gäller den socioekonomiska utvecklingen i
utvidgningsländerna. Alla utvidgningsländer har till stor del bibehållit en
övergripande makroekonomisk stabilitet, men de finanspolitiska riskerna har
ökat avsevärt i flera av länderna. Den måttliga återhämtningen fortsätter.
Enligt kommissionens senaste prognos kommer tillväxten i kandidatländerna på
västra Balkan att uppgå till i genomsnitt 1,6 % år 2014. Återhämtningen
har inte lett till fler arbetstillfällen. Arbetslösheten är fortfarande hög,
särskilt bland ungdomar, och ligger nu på i genomsnitt 21 % på västra
Balkan. Den är dock mycket högre i Bosnien och Hercegovina, f.d. jugoslaviska
republiken Makedonien och Kosovo. Fattigdomsnivåerna är fortfarande ihållande
höga. Þ
EU är den viktigaste handelspartnern för länderna på västra Balkan, och är
mottagare till cirka 60 % av exporten från regionen. EU står också för den
avgjort största delen av de utländska direktinvesteringarna. Þ
Under 2013 ökade tillväxten i Turkiet till 4 % och den beräknade
tillväxten för 2014 är 2,6 %. Den turkiska liran har försvagats och
underskottet i bytesbalansen ökade till nästan 8 % av BNP år 2013.
Turkiets makroekonomiska utveckling illustrerar både den stora potentialen och
de fortsatta obalanserna i landets ekonomi. EU är fortfarande Turkiets främsta
handelspartner, och över 40 % av landets export går till EU. Turkiet har
blivit en investeringsbas för europeiska företag och integreras
allt mer i EU:s leverans- och tillverkningskedja. Omkring 70 % av de
utländska direktinvesteringarna i Turkiet kommer från EU. Ekonomiska
nyckelindikatorer || BNP per capita räknat i köpkraftstandard (% av EU:s) || BNP-tillväxt (%) || Inflation (%) || Arbetslöshet (%) || Sysselsättningsgrad, åldersgruppen 20–64 år (%) || Relativt arbetskraftstal, åldersgruppen 20–64 år (%) || Export (varor och tjänster, % av BNP) || Offentlig skuld (% av BNP) || Offentligt underskott (% av BNP) Albanien || 30 || 1,4 || 1,9 || 15,6 || 57,2 || 68,0 || 40,2 || 62,0* || -3,4* Bosnien och Hercegovina || 29 || 2,5 || -0,2 || 27,5 || ej till. || ej till. || 30,0 || ej till. || -2,2 F.d. jugoslaviska republiken Makedonien || 35 || 2,9 || 2,8 || 29,0 || 50,3 || 70,4 || 53,9 || 36,0 || -4,1 Kosovo || ej till. || 3,4 || 1,8 || 30,0 || ej till. || ej till. || 17,4 || ej till. || ej till. Montenegro || 42 || -2,5* || 1,8 || 19,5 || 52,6 || 65,1 || 44,1* || 58,0 || -2,3 Serbien || 36 || 2,5 || 7,8 || 22,1 || 51,2 || 66,0 || 44,7 || 63,2 || -5,0 Turkiet || 55 || 4,0 || 7,5 || 8,8 || 53,4 || 58,4 || 25,7 || 36,2* || -0,3* Källa: Eurostat. Referensår
2013 utom (*) 2012. Ø Förbättra den
ekonomiska styrningen I strategin för
utvidgningen 2013–14 föreslogs ett nytt tillvägagångssätt för att hjälpa
utvidgningsländerna att ta itu med de ekonomiska grundförutsättningarna och
uppfylla de ekonomiska kriterierna. Detta nya tillvägagångssätt går ut på en
förändrad dialog och förbättrad rapportering för att ge tydligare vägledning om
vilka reformer som krävs för att stödja långsiktig tillväxt och
konkurrenskraft. De
viktigaste ekonomiska utmaningarna på västra Balkan Þ
Stärka konsolideringen av de offentliga finanserna genom att minska
budgetunderskottet och genomföra trovärdiga reformer i den offentliga sektorn,
inklusive reformer av den offentliga förvaltningen och pensionssystemen. ÞStärka
förvaltningen av de offentliga finanserna, inbegripet intäktsförvaltning och
inkomstuppbörd, utformning och genomförande av budgeten, redovisning och
rapportering, och extern tillsyn. Þ
Ta itu med den kraftiga belastning som orsakas av nödlidande lån. Þ
Omstrukturera och förbättra förvaltningen av statligt ägda bolag. Þ
Förbättra företagsklimatet, bland annat den digitala ekonomin, och stödja
utveckling av den privata sektorn, minska skatteliknande avgifter, förenkla
lagstiftningen och öka investeringarna i forskning. Þ
Förbättra energi- och transportnäten och öka sammanlänkningen. Þ
Upprätta fungerande arbetsmarknader med tillräcklig flexibilitet, ta itu med
den informella sektorn, förbättra arbetstagarnas anställbarhet, och bättre
anpassa utbildning och kompetens till arbetsmarknadens behov. Länderna på
västra Balkan uppmanas att stärka sin ekonomiska politik och samhällsstyrningen
genom att utarbeta årliga nationella ekonomiska reformprogram. Programmen
består av två delar. Den första delen är en utökad version av befintliga
program: för kandidatländernas vidkommande, de ekonomiska programmen inför
anslutningen, och för de potentiella kandidatländernas och nu även för Kosovos
vidkommande, de ekonomiska och finanspolitiska programmen. I den första delen
av de nationella ekonomiska reformprogrammen fastställs en makroekonomisk och
finanspolitisk ram på medellång sikt, med ökad tonvikt på bedömning av
hållbarheten i betalningsbalansen och strukturella hinder för tillväxt, liksom
konkreta reformåtgärder för att stödja den politiska ramen. Den andra delen av
de nationella ekonomiska reformprogrammen omfattar sådana strukturreformer av
sektoriell karaktär (t.ex. transport, energi, utbildning, miljö, forskning,
näringsliv, konkurrens, inre marknaden) som har störst betydelse för ökad
konkurrenskraft och tillväxt i de enskilda länderna, däribland behoven av
infrastrukturinvesteringar. Kommissionen kommer att ge länderna tydlig och
konsoliderad vägledning för att se till att programmen är inriktade på de
viktigaste frågorna. När det gäller
den ökade fokuseringen på strukturreformer bör det första året 2015 betraktas
som en pilotfas. De reformer som tas upp i dessa dokument kommer att stödjas av
IPA. För att stärka övervakningen kommer utvärderingsprocessen att utmynna i
att varje land får mer riktad politisk vägledning. Redan i maj 2014 utfärdade
det gemensamma Ekofinrådet mer riktad vägledning för vart och ett av
kandidatländerna. Turkiet och EU
har ett gemensamt intresse av att främja ett program för ekonomiska reformer
samt utbyte av erfarenheter, att anpassa sina ståndpunkter i G 20 och fördjupa
sin ekonomiska integration. Dessutom har den utvärdering av tullunionen mellan
Turkiet och EU som nyligen gjorts bidragit med ett viktigt underlag för
uppgraderingen av detta handelsavtal. Det ligger i båda parters intresse att
deras handelsförbindelser förbättras så att de motsvarar moderna handelsavtal
och återspeglar den strategiska vikten av förbindelserna mellan EU och Turkiet.
Den ekonomiska agendan skulle kunna tas upp i en regelbunden ekonomisk dialog
på hög nivå mellan EU och Turkiet. De intensifierade politiska kontakterna
skulle kunna kompletteras av ett årligt affärsforum för EU och Turkiet. Västra
Balkan: årligen återkommande översyn och vägledning i fråga om den ekonomiska
politiken 31 januari – Nationella ekonomiska
reformprogram lämnas in till kommissionen. I del 1 behandlas den
makroekonomiska och finanspolitiska ramen och stöd till reformer, i del 2
strukturreformer av sektoriell karaktär och konkurrenskraft. Eftersom det i del
2 rör sig om långsiktiga reformer behöver uppgifterna rörande dem bara
uppdateras i därpå följande program. Februari – Kommissionen genomför
bedömningsuppdrag i länderna på västra Balkan. April – Landsmöten med kommissionen för att
diskutera riktad politisk vägledning. Maj – Ekofinrådets slutsatser. Juni/juli – Landsspecifika möten på
ministernivå. Hösten – I kommissionens
utvidgningspaket granskas ytterligare framsteg efter Ekofinrådet, vilket ger
ytterligare, detaljerad framåtblickande vägledning för utarbetandet av de
program som ska läggas fram i januari påföljande år. Särskilt
tekniskt stöd behövs för att stödja genomförandet av detta tillvägagångssätt.
Tillämpningen av landsspecifika politiska riktlinjer måste stödjas snabbt i
form av målinriktade och konkreta IPA-projekt för att förbättra den
ekonomiska styrningen. I IPA-strategidokumenten för enskilda respektive flera
länder för 2014–2020 återspeglas vikten av ekonomisk styrning och anslås
vägledande medel för detta syfte. Konkreta IPA-projekt håller på att utarbetas
och kommer att genomföras från och med 2015. Ökad
konkurrenskraft och åtgärder som främjar nya arbetstillfällen i regionen kommer
att minska migrationstrycket från utvidgningsländerna på EU. Vid de senaste
utvidgningarna gällde övergångsbestämmelser enligt vilka full fri rörlighet för
arbetstagare från de nya medlemsstaterna infördes successivt. Det eventuella
behovet av och typen av övergångsbestämmelser och/eller en skyddsmekanism
avseende fri rörlighet för arbetstagare kommer att tas upp inom ramen för
anslutningsförhandlingar om framtida utvidgning, med beaktande av en kommande
konsekvensbedömning. Ø
Dialog
om sysselsättning och sociala reformer Kommissionens
stöd till en hållbar ekonomisk utveckling på västra Balkan går utöver
makroekonomisk stabilisering och uppnående av status som en fungerande
marknadsekonomi. Sedan krisens början har kommissionen insisterat på att det
behöver göras mer för att förbättra den svåra socioekonomiska situationen,
särskilt den höga arbetslösheten. Kommissionen har
redan inlett en ny dialog med Turkiet och Serbien om program för sysselsättning
och sociala reformer. Även med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och
Montenegro håller man på att förbereda dialoger. Den socioekonomiska
situationen i de övriga länderna är svårare, och de kommer att behöva
ytterligare stöd för att bygga upp sin administrativa kapacitet för att kunna
delta i den nya processen. Dessa länder kommer att tas med i den nya dialogen
stegvis. Genom IPA tillhandahålls övergripande tekniskt stöd, som kompletterar
ett bredare stöd på området sysselsättning och socialpolitik. Kommissionen
kommer att lansera en plattform om sysselsättning och sociala frågor som ska
hjälpa länderna att dela erfarenheter och förbereda sig för dialogen om
programmen för sysselsättning och sociala reformer. I en separat
insats kommer kommissionen att fortsätta att utveckla plattformen för
utbildning för västra Balkan, i syfte att fylla kompetensluckor och förbättra
utbildningssystemen. Ø Främja
investeringar för tillväxt och arbetstillfällen; nätverk och regionalt
samarbete De
gränsöverskridande transport-, energi- och kommunikationsnäten är
underutvecklade på västra Balkan. Det finns ett stort behov av investeringar i
infrastruktur för att främja den ekonomisk utvecklingen i regionen. Eftersom
ekonomierna på västra Balkan är rätt små är en närmare integration synnerligen
viktig. Det regionala ekonomiska samarbetet öppnar inte bara för hållbar
tillväxt utan också för politiskt samarbete och goda grannförbindelser. Arbete
pågår inom ramen för det regionala samarbetsrådet för att uppfylla målen och
prioriteringarna i Sydösteuropa 2020-strategin. Den planerade liberaliseringen
av tjänster i det centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta) skulle
ytterligare stödja detta syfte. Energi-
och transportnät Att förbättra sammanlänkningen av energi- och
transportnäten mellan EU och utvidgningsländerna är en prioriterad fråga för
att främja hållbar ekonomisk tillväxt, sysselsättning, handel och kulturellt
utbyte. I maj antog kommissionen sin europeiska strategi för
energitrygghet[3],
som syftar till att stärka energitryggheten i EU. I strategin föreslås på kort
sikt att kommissionen genomför stresstester av energisäkerheten för att
simulera ett avbrott i försörjningen av gas för den kommande vintern och
kontrollera hur energisystemet kan hantera försörjningsrisker. Med tanke på den
alleuropeiska dimensionen av energitryggheten har kommissionen uppmanat alla
länder på västra Balkan och Turkiet att delta i stresstesterna. Albanien,
Bosnien och Hercegovina, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Kosovo,
Serbien och Turkiet har deltagit. Att ytterligare utveckla de transeuropeiska energiinfrastrukturerna
och samarbetet med energigemenskapen är av avgörande betydelse.
Energigemenskapen, som syftar till att utvidga EU:s energiregelverk till
utvidgnings- och grannländerna, bör stärkas ytterligare med tanke på EU:s
försörjningstrygghet. Detta bör ske genom att ytterligare främja reformerna av
energisektorn i de deltagande länderna, och samtidigt stödja en modernisering
av och hållbarheten i deras energisystem samt stödja ländernas fullständiga
integrering i EU:s energiregelverk. Ett särskilt fokus för energigemenskapens framtida
arbete bör vara att förbättra genomförandet och efterlevnaden av reformer, för
att skapa en verklig inre marknad både på grossist- och slutkundsnivå, särskilt
vad gäller funktionell åtskillnad, öppenhet i prissättningen och garantier för
tredje parts tillträde till näten. Behovet av garanterat tillträde för tredje
part är ett av skälen till att kommissionen har förklarat att de mellanstatliga
avtalen mellan Ryssland och ett antal länder som deltar i projektet South
Stream måste omförhandlas och byggandet inom ramen för projektet avbrytas. Samarbete med Turkiet bör utvecklas ytterligare med
tanke på landets strategiska läge och potential att fungera som ett nav för
energiförsörjningen. En förstärkning av energisamarbetet mellan EU och Turkiet
och framsteg på relevanta områden i anslutningsförhandlingarna skulle
underlätta ytterligare framsteg mot sammanlänkning och integration av
energimarknaderna. Kommissionen har antagit en förteckning över projekt
av gemensamt intresse för uppbyggnaden av en transeuropeisk
energiinfrastruktur. En förteckning över projekt av intresse för
energigemenskapen har antagits av energigemenskapens ministerråd. För att
genomföra dessa nät måste parterna – med EU:s hjälp – övervinna svårigheterna
med att finansiera sammanlänkningen mellan länderna. Det kommande fördraget om en transportgemenskap
kommer att främja integreringen av marknaderna och infrastrukturerna för
landtransporter, samtidigt som det hjälper länderna på västra Balkan att
tillämpa EU:s normer på området. Kommissionen har även sett över EU:s
transeuropeiska nät på transportområdet (TEN-T) och energiområdet (TEN-E) i
syfte att förbättra sammanlänkningen med de länder som omfattas av utvidgnings-
och grannskapspolitiken. Investeringsramen
för västra Balkan spelar en allt viktigare roll för att förbereda och stödja de
investeringar som behövs mest för att stärka tillväxt och sysselsättning. Inom
investeringsramen främjar kommissionen, bilaterala givare och internationella
finansinstitut investeringar för 4 miljarder euro per år på områdena transport,
energi, miljö, klimatförändringar, resurseffektiv ekonomi och den sociala
sektorn samt den privata sektorn när det gäller utveckling av små och
medelstora företag. Kommissionen samfinansierar en plattform för små och
medelstora företag på västra Balkan som syftar till att förbättra deras
tillgång till finansiering genom garantier och riskkapital. Kommissionen
uppmanar länderna att inrätta kommittéer för nationella investeringar eller
liknande samordningsmekanismer till stöd för en enda projektplaneringsprocess
för enskilda sektorer. Utarbeta
en enda projektplaneringsprocess i Serbien Serbien håller på att upprätta en förteckning över
prioriterade infrastrukturprojekt av strategisk betydelse nationellt och på
EU-nivå, inom sektorerna energi, transport, miljö och näringsliv. Det rör sig
om projekt som ska godkännas politiskt och genomföras fram till och efter
anslutningen. Förteckningen håller på att tas fram med hjälp av en konsekvent
och objektiv urvalsmetod, inom ramen för ett IPA-finansierat projekt. Projekten
bedöms nu omsorgsfullt när det gäller återstående förberedande/administrativa
åtgärder och de institutionella ansvarsområdena fastställs i detalj för alla
berörda åtgärder. Efter att projekten har fått regeringens politiska
godkännande, kan alla ovan nämnda steg, vilka tidigare saknades, leda till
bättre prioritering av finansieringen av projekt och bättre samordning mellan
de internationella finansinstitut och internationella organisationer som är
intresserade av att tillhandahålla medel. Avsikten är att endast projekt som
omfattas av systemet med en enda projektplaneringsprocess kommer att
finansieras genom IPA och internationella finansinstitut. Ø Sörja för
hållbara investeringar och effektiv katastrofriskhantering Länderna på
västra Balkan är utsatta för katastrofer av många slag. De allvarliga
översvämningar som i maj drabbade både Bosnien och Hercegovina och Serbien
ledde inte bara till förlust av tiotals människoliv utan fick också betydande
socioekonomiska konsekvenser. Värdet av de sammanlagda skadorna beräknas till
ca 2,04 miljarder euro i Bosnien och Hercegovina (motsvarande nästan 15 %
av BNP) och 1,52 miljarder euro i Serbien. Översvämningarna har också haft en
betydande inverkan på tillväxtutsikterna i båda länderna, vilket påverkar deras
hållbara utveckling på lång sikt. Översvämningarna visar på vikten av hållbara
investeringar i katastrofriskhantering och en effektiv integrering av politiken
för katastrofriskhantering i dessa länders allmänna ekonomiska politik. c)
Rättsstatsprincipen
och de grundläggande friheterna i) Rättsstatsprincipen Rättsstatsprincipen
är ett grundläggande värde som EU bygger på och utgör kärnan i
anslutningsprocessen. Länder som strävar efter en EU-anslutning måste i ett
tidigt skede upprätta de centrala institutioner som krävs för att garantera
rättsstatsprincipen och se till att de fungerar väl. Rättsstatsprincipen är
avgörande för ett stabilt företagsklimat genom att den garanterar rättssäkerhet
för ekonomiska aktörer, stöder konsumenter och stimulerar investeringar,
arbetstillfällen och tillväxt. Under det gångna året har en viss positiv
utveckling ägt rum i utvidgningsländerna på detta område. Öppnandet av kapitel
23 och 24 utgör en viktig ram för Montenegro för genomförandet av landets
övergripande handlingsplaner som omfattar ett brett spektrum av frågor rörande
rättsstatsprincipen. Serbien har kommit långt när det gäller att utveckla
liknande handlingsplaner inför inledandet av anslutningsförhandlingarna om
dessa kapitel. I Albanien har betydande ansträngningar gjorts för att bekämpa
organiserad brottslighet. Att stärka
rättsstatsprincipen är en viktig utmaning för de flesta länder som deltar i
utvidgningsprocessen, i synnerhet när det gäller att förbättra rättsväsendets
funktion och oberoende och att bekämpa korruption och organiserad brottslighet.
Detta förutsätter en stark politisk vilja och att man går från ord till
handling och uppvisar påtagliga resultat. Länderna måste bygga upp trovärdiga
resultat när det gäller utredningar, åtal och fällande domar i mål rörande
organiserad brottslighet och korruption, med tillräckliga påföljder och
förverkande av tillgångar. I de flesta fall
måste långtgående rättsliga reformer genomföras, i syfte att
säkerställa ett oberoende och effektivt rättssystem, som kan garantera rättvisa
rättegångar, där domarna utses och befordras på meriter och är opartiska och
ansvarsskyldiga. Strategier för reformer av rättsväsendet har utarbetats i de
flesta länder. Genomförandet befinner sig dock i ett tidigt skede och många
utmaningar kvarstår. Man måste sörja för de statliga rättsrådens oberoende, införa
sundare förfaranden för utnämningar av domare och åklagare, garantera
rättsväsendets oberoende, och samtidigt, dess ansvarsskyldighet. Det brister
ofta i kvalitet och effektivitet, med alltför stora eftersläpningar i
handläggningen av mål i de flesta länder och svårigheter att verkställa
domstolsavgöranden. Det krävs att rättskulturen ändras och får en starkare
inriktning på att tillhandahålla tjänster för medborgarna. Utbildning
av tjänstemän inom rättsväsendet i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien: Akademin för domare och åklagare inrättades 2006 och
inledde sin verksamhet 2007. Den ger utbildning för framtida domare och
åklagare i form av en 2-årig teoretisk och praktisk utbildning på heltid samt
kontinuerlig fortbildning för domare, åklagare, domstolspersonal och
domstolstjänstemän under hela deras karriär. Utbildningen ges till stor del av
rättstillämpare, bland annat högre domare. 80 domar- och åklagarkandidater
redan har utexaminerats från utbildningsprogrammet och förra året deltog över 7 300
personer i de över 270 fortbildningsevenemang som anordnades av akademin. Med
hjälp av utlokaliserade kurser når man även deltagare utanför huvudstaden och
moduler för e-lärande är tillgängliga på akademins webbplats. Kontakter med
internationella organisationer på det rättsliga området håller på att skapas,
vilka möjliggör praktik utomlands. Korruption är
fortfarande ett allvarligt problem i de flesta utvidgningsländer. Bland
annat på områdena offentlig upphandling och privatisering fortsätter korruptionen
att avleda knappa resurser från de nationella budgetarna, vilket inverkar
negativt på företags- och investeringsklimatet, som kräver rättssäkerhet för
att utvecklas. Korruptionen påverkar också medborgarna direkt när det gäller
tillgången till vissa offentliga tjänster som utbildning och hälso- och
sjukvård. Verktygen för att effektivt förebygga korruption är fortfarande
underutnyttjade. Det behövs en mer proaktiv, väl samordnad och effektiv
brottsbekämpning, så att det kan säkerställas att fall av korruption, även på
hög nivå, utreds ordentligt, lagförs och bestraffas. Det är nödvändigt med
hållbara och betydande resultat på detta område. Länderna måste
säkerställa en stabil ram för förebyggande av korruption, och det krävs
ytterligare insatser när det gäller finansiering av politiska partier och
valkampanjer, hantering av intressekonflikter, insyn i användningen av
offentliga medel, tillgång till information samt beslag och förverkande av
tillgångar. Reformerna av den offentliga förvaltningen och förvaltningen av de
offentliga finanserna kommer att vara avgörande i detta avseende. En
förbättring i fråga om insamlingen av uppgifter och deras tillgänglighet krävs
för ökad insyn och för att underlätta övervakningen av genomförandet av
politiken mot korruption. Kampen mot organiserad
brottslighet är fortfarande ett stort problem i de flesta
utvidgningsländer. Framsteg har gjorts, men mycket mer behöver göras för att ge
brottsbekämpande organ och åklagarmyndigheter tillgång till effektiva rättsliga
verktyg och utredningsverktyg för att bekämpa och beivra organiserad
brottslighet och för att sörja för förebyggande utredningar. Bekämpning av
organiserad brottslighet och korruption är grundläggande för att motverka
kriminell infiltration av de politiska, rättsliga och ekonomiska systemen.
Brottsbekämpande organ, åklagarmyndigheterna och domstolsväsendet måste göras
mer motståndskraftiga mot korruption och kontrollerna måste ökas för att
upptäcka till synes lagliga företag som döljer brottslig verksamhet. Kapaciteten
att genomföra komplexa ekonomiska utredningar och bekämpa penningtvätt måste
avsevärt förbättras och nya hot såsom it-brottslighet åtgärdas. För att hantera
problemet med oförklarliga förmögenheter måste vinning av brott konfiskeras,
ett system för utvidgat förverkande av tillgångar införas och en
kriminalisering av olagligt berikande övervägas. Den
gränsöverskridande karaktären hos många typer av brottslighet och organiserade
kriminella grupper kräver ett stärkt regionalt och internationellt samarbete, med
bättre respons på medlemsstaternas framställningar om polisiärt och rättsligt
samarbete. Det operativa samarbetet med relevanta europeiska organ, särskilt
Europol, Eurojust och Frontex, fortsätter också. Europols operativa avtal med
Serbien och Albanien har trätt i kraft och man har kommit långt i
förberedelserna med Montenegro. Kommissionen fortsätter att stödja ett
regionalt åklagarnätverk och samordnade system för vittnesskydd i regionen. Utveckla
en strategisk analys av den organiserade brottsligheten i Montenegro: Varje land som framgångsrikt vill bekämpa
organiserad brottslighet måste ha ett system för konsekvent och övergripande
strategisk bedömning av den organiserade brottsligheten på sitt territorium.
Detta är nödvändigt för att alla aktörer, även vid sidan av de brottsbekämpande
myndigheterna, ska förstå de hot som landet står inför och hantera
utvecklingen. Under våren 2014 offentliggjorde Montenegro en hotbildsbedömning
avseende allvarlig och organiserad brottslighet som ger en översikt över hot om
brottslighet på regions- och landsnivå som påverkar säkerhetssituationen i
Montenegro. På grundval av analysen ställer man nu upp gemensamma
prioriteringar för de brottsbekämpande organen så att de kan utarbeta lämpliga
åtgärder och tillämpa konceptet underrättelsestyrt polisarbete. Kommissionen
fortsätter att ge hög prioritet åt alla aspekter av rättsstatsprincipen i
utvidgningsländerna. I anslutningsförhandlingarna håller ett nytt
tillvägagångssätt på att tillämpas i de kapitel som omfattar rättsväsendet och
grundläggande rättigheter samt rättvisa, frihet och säkerhet. Detta förutsätter
att påtagliga resultat i genomförandet av reformer uppvisas under hela
förberedelseprocessen inför anslutningen. EU har infört mellanliggande
riktmärken i anslutningsförhandlingarna, med Montenegro som första land i
december 2013. Serbien har fått omfattande vägledning för de omfattande
handlingsplaner som landet håller på att utarbeta som underlag för
förhandlingarna i frågor rörande rättsstatsprincipen. Vägledningen och
riktmärkena kommer att ange tonen för framtida förhandlingar och arbete med
andra utvidgningsländer. Frågor som rör rättsstatsprincipen tas nu upp på ett
tidigt stadium i anslutningsprocessen med alla utvidgningsländer, och
framstegen på detta område är en viktig faktor när man fattar beslut om de
enskilda etapperna i processen för anslutning till EU. Det nya
tillvägagångssättet för kapitlen 23/24 i korthet Det nya tillvägagångssätt som omfattar förhandlingskapitlen
23 (rättsväsen och grundläggande rättigheter) och 24 (rättvisa, frihet och
säkerhet) ger en mer strukturerad ram för förhandlingarna och beaktar den tid
som behövs för att genomföra reformerna på ett riktigt sätt: ► Kapitlen
23 och 24 öppnas i ett tidigt skede av processen och stängs i slutet,
för att maximal tid ska kunna avsättas för att uppnå påtagliga resultat i syfte
att göra reformerna oåterkalleliga. ► EU ger
omfattande vägledning för de övergripande handlingsplaner som krävs som
öppningsriktmärken och ska tjäna som katalysatorer för reformer. ► ”Mellanliggande
riktmärken” ställs upp för att ytterligare vägleda reformprocessen och
hålla reformerna på rätt spår. ► Stängningsriktmärken
fastställs först efter betydande framsteg över hela linjen, inbegripet
påtagliga resultat av genomförandet. ► Skydds-
och korrigeringsåtgärder, t.ex. uppdatering av riktmärken och
säkerställande av en övergripande balans i fråga om hur förhandlingarna
framskrider för samtliga kapitel, och en mekanism för avbrytande av
förhandlingarna, om det inte görs tillräckliga framsteg i fråga om kapitlen 23
och 24. ► Större öppenhet
och deltagande i processen, med ett brett samråd med berörda parter för att
garantera maximalt stöd för genomförandet av reformerna. Kommissionen
använder alla tillgängliga instrument för att stärka rättsstatsprincipen, bland
annat genom regelbunden övervakning (särskilt genom de gemensamma organen inom
ramen för stabiliserings- och associeringsavtal, utvärderingsuppdrag och
strukturerade dialoger), genom sin rapportering (särskilt i
framstegsrapporterna), genom ekonomiskt stöd (med rättsstatsprincipen som en av
tyngdpunkterna i IPA II), genom institutionsuppbyggnad, Taiex, partnersamverkan
och inbördes utvärdering, som för samman domare, åklagare och andra experter på
brottsbekämpning, gränsförvaltning samt migration från medlemsstaterna med sina
motsvarigheter i utvidgningsländerna. En arbetsgrupp om kapitel 23 har
inrättats inom ramen för den positiva agendan med Turkiet. För att effektivare
bekämpa gränsöverskridande brottslighet uppmanar kommissionen till utökat
samarbete inom rättsväsendet och polisen i regionen, med EU:s medlemsstater
samt med Europol, Eurojust och Frontex och i allt större utsträckning även med
Europeiska stödkontoret för asylfrågor. För att kunna utarbeta lämpliga
åtgärder för att bemöta fenomenet utländska kombattanter måste
utvidgningsländerna stärka sin kapacitet att förebygga radikalisering, bland
annat genom utbyte av bästa praxis och utökat samarbete med medlemsstaterna.
Processen för viseringsliberalisering, som inbegriper särskilda reformvillkor,
har bidragit till att länderna bättre kan rikta in sina insatser. Länderna
måste intensifiera sina ansträngningar att konsolidera dessa reformer. De
länder som har undantagits från viseringskravet måste vidta omedelbara åtgärder
för att bekämpa eventuellt missbruk av de liberaliserade
viseringsbestämmelserna. Det krävs samordnade insatser när det gäller migration
och gränsförvaltning. Olösta frågor på dessa områden kommer fortsatt att tas
upp i lämpliga forum, t.ex. inom ramen för stabilitets- och
associeringsavtalen, och i förhandlingskapitel 24 rörande rättvisa, frihet och
säkerhet. ii) Grundläggande
rättigheter Kommissionen
följer noga situationen i utvidgningsländerna när det gäller medborgerliga,
politiska, sociala och ekonomiska rättigheter samt rättigheter för personer som
tillhör minoriteter. Grundläggande rättigheter regleras i stor utsträckning i
lag, men mer behöver göras för att se till att de till fullo respekteras i
praktiken. Yttrande- och mediefriheten är fortfarande särskilt bekymmersam.
Rättigheterna för personer som tillhör minoriteter måste få ett bättre skydd,
och diskriminering och fientlighet mot utsatta grupper, bland annat på grund av
sexuell läggning, måste bekämpas. Ytterligare insatser krävs också för att
främja kvinnors rättigheter, inbegripet bekämpning av våld i hemmet.
Förbättringar krävs när det gäller barnets rättigheter. Ytterligare
ansträngningar krävs för att stödja personer med funktionsnedsättning.
Utmaningar kvarstår när det gäller andra grundläggande rättigheter såsom rätten
till egendom. I många fall krävs mer effektiva åtgärder för att underlätta
tillgången till rättslig prövning. Länderna måste
inrätta en kraftfullare institutionell ram till skydd för grundläggande
rättigheter. Människorättsinstitutioner, inbegripet ombudsmän, har inrättats,
men de behöver ges en starkare roll som står i proportion till hur allvarliga
de aktuella frågorna är. Alltför ofta får institutionernas rekommendationer
inget gehör, och statliga organ följer inte upp frågorna tillräckligt. Det
arbete som utförs av icke-statliga organisationer och människorättsförsvarare
måste också få den uppskattning det förtjänar. För att bättre integrera
utvidgningsländerna i EU:s ramar och stödja spridning av bästa praxis uppmanar
kommissionen kandidatländerna eftertryckligen att fortsätta sina förberedelser
för att delta som observatörer i arbetet i EU:s byrå för grundläggande
rättigheter. Respekt
för de grundläggande rättigheterna i Turkiets författningsdomstol Sedan 2011 kan varje person som påstår att hans
eller hennes i konstitutionen garanterade grundläggande fri- och rättigheter
har kränkts av offentliga myndigheter vända sig till författningsdomstolen
efter det att ordinarie rättsmedel har uttömts. På grundval av detta förfarande
fattade den turkiska författningsdomstolen under 2014 beslut som • skyddar
yttrandefriheten och friheten på internet, • säkrar
rätten till frihet och säkerhet samt rätten till en rättvis rättegång och banar
väg för förnyade rättegångar i ett antal uppmärksammade fall som polariserat
Turkiet, • erkänner
hatpropaganda på grund av sexuell läggning som ett brott. Ø Yttrande- och
mediefrihet Den
rättsliga ramen för yttrande- och mediefriheten är i stort sett på plats i
utvidgningsländerna, och medielandskapet är på det hela taget pluralistiskt.
Situationen för yttrande- och mediefriheten har dock i praktiken har försämrats
i vissa länder under det senaste året. Många betydande utmaningar måste
åtgärdas snarast. Statlig inblandning i mediernas frihet är fortfarande ett
allvarligt problem. Mer arbete krävs för att sörja för det politiska och
ekonomiska oberoendet för offentliga programföretag, för att stärka
tillsynsorganen och främja funktionell självreglering i medierna. De informella
ekonomiska påtryckningarna på medierna måste också åtgärdas, bland annat genom
insyn i ägandet av medier, för att förhindra en alltför stor koncentration, och
genom tydliga regler för upphandling av statlig reklam. I vissa länder leder
fortsatt våld och hot mot journalister till ett klimat av rädsla och censur,
och myndigheternas arbete för att identifiera och straffa förövarna har
begränsad framgång. Ibland bidrar regeringarna själva till en atmosfär där
journalister som är kritiska till regeringens politik stämplas som förrädare,
och följden blir självcensur. Även om förtal har avkriminaliserats fortsätter
åtalen mot journalister. Fortbildning måste anordnas för domarkåren för att
förhindra missbruk av statliga befogenheter. Kommissionen
fortsätter att prioritera arbetet för yttrande- och mediefrihet i
EU-anslutningsprocessen. Kommissionen kommer att undersöka möjligheterna att
tillsammans med Europaparlamentet under 2015 arrangera en tredje Speak Up!-konferens,
som för samman viktiga aktörer från medierna, det civila samhället och
nationella myndigheter. Senare i år kommer kommissionen att för första gången
dela ut ett pris för undersökande journalistik. Ø Skydd av
minoriteter, inklusive romer På det hela
taget har solida och detaljerade rättsliga ramar införts för skyddet av
minoriteter. Det praktiska genomförandet är dock ofta komplicerat, framför allt
om det finns kopplingar till konflikter under senare tid. Mer måste göras för
att sörja för ett korrekt genomförande av rättsliga åtaganden och bättre
hantera de svårigheter som drabbar etniska minoriteter. Frågor såsom användning
av minoritetsspråk, tillgång till utbildning samt politisk representation bör
ofta ägnas större uppmärksamhet. En allmän kultur av acceptans för minoriteter
måste uppmuntras och fientlighet i samhället bekämpas genom utbildning, bred
offentlig diskussion och informationskampanjer. Det behövs en förebyggande
nolltoleransstrategi mot hatiska uttalanden, diskriminering, våld och hot på
etnisk grund. Det är viktigt att konsolidera en enhetlig ram för bekämpningen
av vissa former av och uttryck för rasism och främlingsfientlighet, bland annat
inom audiovisuella medier, idrott, politik, utbildning och på internet. På hela västra
Balkan och i Turkiet är situationen fortfarande synnerligen bekymmersam för de
flesta romska befolkningsgrupper. Romer faller ofta offer för rasism,
diskriminering och social utestängning, lever i djup fattigdom och saknar
tillräcklig tillgång till hälso- och sjukvård, utbildning, bostäder och
sysselsättning. Avsaknaden av folkbokföringshandlingar är också ett problem.
Kommissionen höll i april 2014 ett toppmöte om romer för att uppmärksamma de
problem som drabbar romer i hela Europa, även i utvidgningsländerna. Toppmötet
underströk de lokala myndigheternas särskilda roll för romernas sociala
integration. År 2014 inrättade kommissionen ett pris för integrering av romer
för att uppmärksamma den ovärderliga insats som icke-statliga organisationer
gör för integreringen av romer. Kommissionen
samarbetar nära med alla utvidgningsländer för att se till att de nationella
strategierna för romer vederbörligen genomförs, följs upp och övervakas. Det
ekonomiska stödet genom IPA håller också på att utökas och bättre inriktas på
stöd till hållbara framsteg på de fem prioriterade områdena utbildning,
sysselsättning, hälso- och sjukvård, bostäder och folkbokföring. Kommissionen
avser att stärka det strategiska samarbetet med internationella organisationer
och andra givare. Integreringen av romer måste göras till en nationell
prioritering, med stöd av en stark politisk vilja på alla nivåer, där alla
berörda aktörer tar sitt ansvar. Stödja
utbildning i tidig ålder – romska lärarassistenter i Serbien: I syfte att öka antalet romska barn som skrivs in i
skolan och främja att eleverna går ut minst mellanstadiet upprätthålls sedan
2008 ett nätverk av över 170 pedagogiska assistenter. Assistenterna stöder
elever från utsatta grupper, av vilka många är romer, deltar i organisationen
av undervisningen och håller kontakt med föräldrarna. Detta initiativ, som nu
är fast förankrat i det serbiska utbildningssystemet, har lett till en
betydande ökning av antalet inskrivna i de lägre klasserna och i förskolan. Ø Sexuell läggning
och könstillhörighet Homofobi,
diskriminering och hatbrott, inklusive våld och hot på grund av sexuell
läggning och könsidentitet är fortfarande utbrett på västra Balkan och i
Turkiet. I Turkiet och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien finns ett akut
behov av att utvidga lagstiftningen mot diskriminering till att omfatta sexuell
läggning och könsidentitet. Lagstiftning om hatbrott saknas fortfarande i dessa
två länder samt i Bosnien och Hercegovina och Kosovo. Det behövs fortbildning
för yrkesverksamma inom brottsbekämpning, ombudsmannainstitutionerna,
domarkåren och medierna, för att göra dem medvetna om ny lagstiftning och för
att se till att lagstiftningen genomförs korrekt och bidra till ökad
förståelse. Det krävs
nolltolerans mot hatpropaganda, våld och hot samt ett starkt ledarskap från
myndigheternas sida för att uppnå en förändring i den ofta fientliga attityden
gentemot homosexuella, bisexuella, transpersoner och intersexuella
(hbti-personer). Länderna måste vidta åtgärder för att motverka stereotyper och
felaktig information, bland annat inom utbildningssystemet. Religiösa eller
kulturella värden kan inte åberopas för att motivera någon form av
diskriminering. Mötes- och yttrandefriheten bör skyddas, t.ex. genom lämplig
hantering av Gay Pride-parader. Kommissionen kommer
i slutet av hösten att anordna en högnivåkonferens tillsammans med
Europaparlamentet och det italienska rådsordförandeskapet för att göra en
bedömning av läget och framstegen i hbti-frågor och för att utbyta bästa
praxis. Förbättra
polisens svar på våldet mot hbti-personer i Bosnien och Hercegovina: Det är typiskt för hela regionen att fallen av hot
och våld mot personer på grund av sexuell läggning är grovt underrapporterade.
Detta beror delvis på likgiltighet och t.o.m. fientlighet från polisen och samhället
i stort och brist på förtroende för myndigheternas handlande. Polisen i
Sarajevo har utsett specialutbildade kontaktpersoner för hantering av
homofobiska hot och attacker. Detta initiativ är resultatet av ett gott
samarbete mellan polis och icke-statliga organisationer, och har ökat
medvetenheten inom poliskåren om behovet att ta itu med fenomenet på allvar och
reagera på lämpligt sätt på alla fall av hatbrott. Ø Kvinnors
rättigheter Det behöver
göras mer för att främja kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan könen.
Diskrimineringen i arbetslivet samt det låga deltagande av kvinnor på
arbetsmarknaden måste åtgärdas. Stereotypa föreställningar och traditionella
könsroller kvarstår, i vissa fall till den grad att de allvarligt begränsar
kvinnors möjligheter att utöva sina rättigheter, särskilt i Turkiet. I Kosovo
har kvinnor svårigheter att hävda sin rätt att ärva mark. De flesta länder i
regionen har ratificerat Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning
av våld mot kvinnor och våld i hemmet, som trädde i kraft under året.
Genomförandet av konventionen är av avgörande betydelse, eftersom våld mot
kvinnor och tillhandahållande av stöd till offer är en utmaning i alla
länder. I Turkiet utgör våld i hemmet, s.k. hedersbaserat våld och förtryck
samt tvångsäktenskap i tidig ålder fortfarande en källa till allvarlig oro. I
konventionen definieras en rad brott som våld mot kvinnor som bör
kriminaliseras. Här ingår psykiskt, fysiskt och sexuellt våld, inklusive
våldtäkt, tvångsäktenskap och stalkning. Övergripande
jämställdhetsprogram i Montenegro: De politiska och lagstiftningsmässiga förändringarna
under de senaste åren har skapat en ny grund för att ta itu med frågan om
kvinnors tillgång till mänskliga rättigheter och möjligheter att bidra till politisk,
ekonomisk och social utveckling. För att se till att lagar och politiska
åtgärder genomförs har Montenegro inlett ett omfattande jämställdhetsprogram
för att förbättra kvinnors personliga integritet, ekonomiska situation och
politiska representation. Det har lett till inrättandet av sektorsöverskridande
grupper för att bekämpa våld mot kvinnor och bidragit till att öka kvinnors
deltagande i parlamentet. Ø Barnets
rättigheter Mer behöver
göras för att skydda barnets rättigheter, i synnerhet för att säkerställa
skyddet mot alla former av våld, förbättra tillgången till rättslig prövning
och ungdomsrättsvård och främja samhälls- och familjebaserade alternativ till
institutionalisering av barn som saknar föräldraomvårdnad
(avinstitutionalisering). De flesta länder i regionen har nu upprättat
rättsliga ramar och handlingsplaner, men genomförandet släpar efter. III.
Hantera regionala och bilaterala
frågor och komma tillrätta med arvet från det förflutna Goda
grannförbindelser och regionalt samarbete är viktiga inslag i stabiliserings-
och associeringsprocessen. Förbindelserna
med grannländerna har förbättrats genom intensifierat samarbete och
kontakter på bilateral nivå, också på känsliga områden som krigsförbrytelser,
flyktingars återvändande – bland annat genom genomförandet av det regionala
bostadsprogrammet inom ramen för Sarajevoprocessen[4], där
bostadsbyggandet nu inletts – och på området organiserad brottslighet och
polisiärt samarbete. De framsteg som har gjorts måste befästas. De
översvämningar som i maj hårt drabbade Bosnien och Hercegovina samt Serbien
ledde inte bara till en stark reaktion från EU som underströk solidariteten
från EU:s sida och fördelarna med närmare integration, utan även till ett gott
samarbete mellan dessa två länder och i hela regionen. De kraftfulla
solidaritetsyttringarna överskred nationella och etniska gränser, särskilt –
men inte enbart – på gräsrotsnivå. De politiska ledarna bör ta tillfället i akt
att bygga vidare på denna goda vilja och fokusera på ytterligare samarbete kring
de gemensamma utmaningarna på vägen mot EU. Det behövs
ytterligare insatser för att lösa bilaterala tvister mellan
utvidgningsländerna och med medlemsstaterna. Många olösta frågor fortsätter att
belasta de bilaterala förbindelserna i regionen, särskilt de som härrör från
upplösningen av f.d. Jugoslavien, t.ex. tvister mellan folkgrupper och tvister
rörande status, minoriteters situation, ansvarsutkrävande för
krigsförbrytelser, saknade personer och gränsdragningar. Förbindelserna
belastas också av i grunden motsatta uppfattningar om närhistorien. De
inledande åtgärderna till stöd för Recom (regionens sannings- och
försoningskommission) bör följas upp. Försoning är av största vikt för att
främja stabilitet och stödja skapandet av ett gynnsamt klimat för att komma
tillrätta med arvet från det förflutna i sydöstra Europa, vilket minimerar
risken för att olösta bilaterala frågor utnyttjas för politiska syften. Bilaterala
frågor måste lösas av de berörda parterna så tidigt som möjligt och bör inte
bromsa anslutningsprocessen, som ska bygga på de villkor som fastställts.
Kommissionen uppmanar parterna att göra sitt yttersta för att lösa sina tvister
i enlighet med fastslagna principer och metoder, bland annat genom att vid
behov hänvisa frågor till internationella domstolen eller något annat
befintligt eller för ändamålet inrättat tvistlösningsorgan.
Anslutningsförhandlingarna kan i sig skapa politiska impulser för en lösning av
tvisterna. Processen för en normalisering av förbindelserna mellan Serbien och
Kosovo måste fortsätta och Brysselöverenskommelsen[5]
genomföras. EU har integrerat kravet på en normalisering av förbindelserna i
förhandlingsramen med Serbien och i stabiliserings- och associeringsavtalet med
Kosovo. När det gäller f.d. jugoslaviska republiken Makedonien är det av
central betydelse att landet upprätthåller goda grannförbindelser och att man
utan dröjsmål når en ömsesidigt godtagbar förhandlingslösning i namnfrågan
under FN:s överinseende. Kommissionen kommer att fortsätta att erbjuda
politiskt stöd och hjälp till samtliga berörda länder när det gäller att finna
lösningar på bilaterala frågor så tidigt som möjligt och fortsätta att aktivt
stödja de ansträngningar att finna lösningar som görs i andra forum. De goda
grannförbindelserna fortsätter att stärkas genom olika regionala
samarbetsinitiativ. Kommissionen ger sitt fulla stöd till arbetet i den
sydösteuropeiska samarbetsprocessen (SEECP) och det regionala samarbetsrådet,
inklusive den regionala 2020-strategin. Kommissionen välkomnar inrättandet av
SEECP:s regionala parlamentariska församling i maj och det nyligen lanserade
fördjupade samarbetet mellan de sex länderna på västra Balkan inom ramen för
stabiliserings- och associeringsprocessen. Inom detta initiativ har regionens
utrikesministrar och finansministrar nyligen diskuterat gemensamma utmaningar,
i synnerhet på området ekonomisk styrning. Samarbetet har fortsatt i andra
regionala forum, såsom Centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta),
energigemenskapen och den regionala skolan för offentlig förvaltning. Det är
viktigt att dessa initiativ kompletterar varandra och är inkluderande samt sker
på regionens egna initiativ och kontrolleras av den. Kommissionen välkomnar
toppmötet i Berlin i augusti, som gav uttryck för ett starkt politiskt stöd för
det europeiska perspektivet för västra Balkan. Avsikten är att toppmöten ska
hållas årligen, och Österrike kommer att stå värd nästa gång. ”Berlinprocessen”
kan bidra till främjande av reformer och fastställande av realistiska
prioriteringar för grundläggande investeringar i sammanlänkning. Den kan också
fungera som drivkraft för att lösa kvarstående bilaterala frågor. Kommissionen
är beredd att stödja en uppföljning av detta initiativ. *** IV.
Slutsatser och rekommendationer På grundval av
ovanstående analys och bedömningarna i sammanfattningarna om länderna i bilagan
framför kommissionen följande slutsatser och rekommendationer: I 1.
Under
de senaste fem åren har kommissionen ökat utvidgningspolitikens trovärdighet
och dess omvälvande kraft genom att se till att fokus ligger på grundläggande
reformer redan i ett tidigt skede av utvidgningsprocessen. Kommissionen har
lagt särskild vikt vid de tre pelarna i) rättsstatsprincipen, ii) ekonomisk
styrning och iii) reformer av den offentliga förvaltningen. 2.
År
2012 införde kommissionen ett nytt tillvägagångssätt rörande
rättsstatsprincipen. År 2013 upprättade kommissionen en ram för stärkt
ekonomisk styrning med utgångspunkt i erfarenheterna av den europeiska
planeringsterminen. I år lägger kommissionen fram nya idéer för att stödja
reformer av den offentliga förvaltningen i utvidgningsländerna. De tre pelarna
i den stärkta utvidgningsprocessen är sammanlänkade, och framsteg på dessa
områden kommer att vara avgörande för att fastställa när länderna är
fullständigt redo att ansluta sig till EU. 3.
EU:s
utvidgningspolitik fortsätter att bidra till ömsesidig nytta i form av fred,
säkerhet och välstånd i Europa. Den ger EU ökad politisk och ekonomisk styrka
och har en kraftig omvälvande inverkan på de berörda länderna. En väl
förberedd anslutningsprocess sker inte på bekostnad av unionens effektivitet. 4.
När
vi i maj firade den historiska anslutningen av tio nya medlemsstater
2004 var detta en påminnelse om de framsteg som gjorts. När EU växer, växer
också möjligheterna för våra företag, investerare, konsumenter, turister,
studerande och fastighetsägare. Anslutningen har gynnat både de länder som
anslutit sig till EU och de etablerade medlemsstaterna. Handeln och
investeringarna har ökat. Människornas livskvalitet har förbättrats i och med
att EU:s miljö- och konsumentpolitiska normer samt andra normer tillämpas på
ett större område. 5.
För
länderna på västra Balkan utgör de klara utsikter till EU-medlemskap som
EU:s medlemsstater gett dem en viktig stabiliserande faktor. Genom dem stöds länderna
i sina framsteg med att uppfylla de nödvändiga villkoren, däribland villkoren
inom ramen för stabiliserings- och associeringsprocessen. Goda
grannförbindelser och ett regionalt samarbete som omfattar alla är största
vikt. Kontinuerliga insatser för att lösa bilaterala tvister och komma
tillrätta med arvet från det förflutna är nödvändigt mot bakgrund av regionens
konfliktpräglade närhistoria. 6.
Utvidgningen
har blivit ett kraftfullt instrument för unionens utrikespolitik. Utvecklingen
i EU:s grannskap understryker vikten av utvidgningspolitiken som ett verktyg
för att ytterligare fördjupa samarbetet på centrala utrikespolitiska frågor.
Den bilaterala utrikespolitiska dialogen med alla utvidgningsländer bör
stärkas. Kapitel 31: Utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken bör tas upp med
de förhandlande länderna i ett tidigt skede. Kommissionen poängterar betydelsen
av att utvidgningsländerna gradvis anpassar sig till EU:s utrikespolitiska
ståndpunkter. Kommissionen understryker också betydelsen av den gemensamma
säkerhets- och försvarspolitiken, bland annat deltagande i Europeiska
försvarsbyråns program. 7.
Anslutningsprocessen
är rigorös och bygger på stränga men rättvisa villkor, fastställda
kriterier och principen om egna meriter. Detta är av avgörande betydelse för
utvidgningspolitikens trovärdighet, för att skapa incitament för
utvidgningsländerna att genomföra långtgående reformer och för att se till att
utvidgningspolitiken åtnjuter EU-medborgarnas stöd. Medlemsstaterna bör för sin
del, tillsammans med EU-institutionerna, föra en väl underbyggd diskussion om
utvidgningspolitikens politiska, ekonomiska och sociala verkningar. 8.
Den
första pelaren: En förstärkning av rättsstatsprincipen är av central
betydelse för den stärkta anslutningsprocessen. Reformerna av rättsväsendet
måste fortsätta med kraft, för att sörja för ett oberoende och opartiskt
rättsväsen som skipar rättvisa på ett effektivt sätt. Länderna måste
bygga upp trovärdiga resultat när det gäller utredningar, åtal och fällande
domar i mål rörande organiserad brottslighet och korruption. Påföljderna bör
vara avskräckande och tillgångar som förvärvats genom brott bör beslagtas.
Rättsstatsprincipen inverkar gynnsamt på företags- och investeringsklimat,
skapar rättssäkerhet och bidrar till konkurrenskraft, tillväxt och skapande av
arbetstillfällen. 9.
Kommissionen
fortsätter att tillämpa det nya tillvägagångssättet avseende
rättsstatsprincipen som godkändes av rådet i december 2011. Genom att
rättsstatsprincipen tas upp i ett tidigt skede i anslutningsprocessen får
länderna maximal tid på sig att utveckla påtagliga resultat i genomförandet av
reformerna. Detta bidrar till att garantera att reformerna är djupt rotade och
oåterkalleliga. I linje med det nya tillvägagångssättet är kommissionen fast
besluten att säkerställa en övergripande balans i förhandlingarna. Inom ramen
för kapitlen 23 (rättsväsen och grundläggande rättigheter) och 24 (rättvisa,
frihet och säkerhet) måste framsteg ske parallellt med framstegen i
förhandlingarna överlag. Kommissionen erinrar om bestämmelsen om en
”övergripande balans” i förhandlingsramen och möjligheten att avbryta
förhandlingarna om andra kapitel, om framstegen avseende rättsstatsprincipen
inte är tillräckliga. 10.
De
grundläggande rättigheterna regleras i stor utsträckning i den
rättsliga ramen i utvidgningsländerna, men mer behöver göras för att se till
att de till fullo respekteras i praktiken. Yttrande- och mediefriheten är
fortfarande särskilt bekymmersam. Skyddet av rättigheter för personer som
tillhör minoriteter måste förbättras. Diskriminering av och våld mot utsatta
grupper, t.ex. på grund av sexuell läggning, är fortfarande en bekymmersam
fråga av betydelse. Det krävs ytterligare insatser för att främja kvinnors
rättigheter, inbegripet bekämpning av våld i hemmet, och barns och
funktionshindrades rättigheter. Kandidatländerna måste integreras bättre i EU:s
ramar och spridning av bästa praxis måste stödjas. Kommissionen uppmanar därför
kandidatländerna eftertryckligen att fortsätter sina förberedelser för att
delta som observatörer i arbetet i EU:s byrå för grundläggande rättigheter. 11.
Den
andra pelaren: Att stärka den ekonomiska styrningen och konkurrenskraften
i utvidgningsländerna är avgörande för att uppfylla de ekonomiska kriterierna
för ett EU-medlemskap. Länderna bör trappa upp sina reformer för att uppnå
hållbar tillväxt, förbättra företagsklimatet och öka investeringarna. Den höga
arbetslösheten, särskilt bland ungdomar, måste åtgärdas. Stöd till ekonomisk
utveckling bör också minska migrationstrycket på EU. Det eventuella behovet av
och typen av övergångsbestämmelser och/eller en skyddsmekanism avseende fri
rörlighet för arbetstagare kommer att tas upp inom ramen för
anslutningsförhandlingar om framtida utvidgning, med beaktande av en kommande
konsekvensbedömning. 12.
På
grundval av erfarenheterna av den europeiska planeringsterminen och den stärkta
ekonomiska styrningen i EU har kommissionen satt igång förbättrade
samarbetsprocesser med utvidgningsländerna. För västra Balkan planerar
kommissionen att utarbeta nationella ekonomiska reformprogram som består av två
delar. Den första delen är en utökad version av befintliga program: för
kandidatländernas vidkommande, de ekonomiska programmen inför anslutningen, och
för de potentiella kandidatländernas och nu även för Kosovos vidkommande, de
ekonomiska och finanspolitiska programmen. På så sätt tillhandahålls en
makroekonomisk och finanspolitisk ram på medellång sikt, med ökad tonvikt på
bedömning av extern hållbarhet och strukturella hinder för tillväxt. Den andra
delen omfattar sådana strukturreformer av sektoriell karaktär som har störst
betydelse för ökad konkurrenskraft och tillväxt, däribland behoven av
investeringar i infrastruktur. För att stärka övervakningen kommer
utvärderingsprocessen att fortsatt utmynna i att varje land får mer riktad
politisk vägledning. För Turkiet kommer en ekonomisk dialog på hög nivå att
inledas. 13.
Den
tredje pelaren, reformen av den offentliga förvaltningen är en
prioritering i alla länder. Den offentliga förvaltningen är fortfarande alltför
politiserad. Öppenheten, ansvarsskyldigheten, professionalismen och
effektiviteten i den offentliga förvaltningen behöver förbättras. Det krävs ett
ökat fokus på medborgarnas och företagens behov. Förvaltningen av de offentliga
finanserna behöver också uppmärksammas mer. Kommissionen kommer att bättre
integrera reformerna av den offentliga förvaltningen i utvidgningsprocessen.
Särskilda arbetsgrupper om reformerna av den offentliga förvaltningen har
upprättats eller håller på att upprättas med utvidgningsländerna. Dessa
arbetsgrupper kommer att bli den viktigaste plattformen för det fortsatta
arbetet med reformerna. Det behövs en mer strukturerad, politisk diskussion i
associeringsrådet/associeringskommittén om centrala frågor.
Anslutningsförhandlingarna bör även utnyttjas för att främja nödvändiga
reformer. Viktiga frågor bör tas upp inom de relevanta kapitlen – bland annat
offentlig upphandling, finansiell kontroll, rättsväsendet och grundläggande
rättigheter, beskattning och ekonomisk och monetär politik – och inom ramen för
regeringskonferenser. De särskilda arbetsgrupperna kommer också att bli ett
forum som behandlar övergripande frågor om reformen av den offentliga
förvaltningen i de relevanta förhandlingskapitlen, övervakar framstegen och
sörjer för enhetlighet. Resultaten kommer att beaktas vid förhandlingarna om
enskilda kapitel. 14.
För
att stödja reformprocessen är det avgörande med en förstärkning av funktionen
och oberoendet hos viktiga demokratiska institutioner i utvidgningsländerna.
Det inbegriper att en konstruktiv och varaktig dialog upprätthålls över
partigränserna, särskilt inom parlamentet. Det måste också göras mer för att
främja en gynnsam miljö för det civila samhällets organisationer. Ett starkt
civilt samhälle leder till ökad politisk ansvarsskyldighet och främjar en
djupare förståelse för anslutningsrelaterade reformer. 15.
Goda
grannförbindelser är ett viktigt inslag i stabiliserings- och
associeringsprocessen. Fortsatta ansträngningar krävs för att övervinna arvet
från det förflutna, främja försoning och lösa bilaterala tvister mellan
utvidgningsländerna och med medlemsstaterna. Bilaterala frågor måste lösas av
de berörda parterna så tidigt som möjligt och bör inte bromsa
anslutningsprocessen, som ska bygga på de villkor som fastställts. 16.
Det
regionala samarbetet har stärkts ytterligare under det år
som gått. Kommissionen ger sitt fulla stöd till arbetet i den sydösteuropeiska
samarbetsprocessen (SEECP) och det regionala samarbetsrådet, inklusive den
regionala 2020-strategin. Kosovo integreras alltmer i regionala initiativ,
vilket är en positiv utveckling. Kommissionen välkomnar att de sex länderna på
västra Balkan har inlett ett fördjupat samarbete inom ramen för stabiliserings-
och associeringsprocessen. Denna utveckling stärker utvidgningspolitikens
multilaterala dimension, stöder ett inkluderande samarbete och utbyte av bästa
praxis i fråga om ekonomisk styrning och främjar sammanlänkning inom regionen
och med EU. Kommissionen välkomnar också toppmötet i Berlin i augusti, som gav
uttryck för ett starkt politiskt stöd för det europeiska perspektivet för
västra Balkan. Avsikten är att toppmöten ska hållas årligen, och Österrike
kommer att stå värd nästa gång. ”Berlinprocessen” kan bidra till främjande av
reformer och till fastställande av realistiska prioriteringar för grundläggande
investeringar i sammanlänkning. Den kan också fungera som drivkraft för att
lösa kvarstående bilaterala frågor. Kommissionen är beredd att stödja en
uppföljning av detta initiativ. 17.
Under
år 2014 har det nya instrumentet för stöd inför anslutningen
(IPA II) tagits i bruk. Genom IPA II kommer EU att tillhandahålla 11,7
miljarder euro för perioden 2014–2020 för att stödja utvidgningsländerna i
deras förberedelser inför anslutningen samt för regionalt och gränsöverskridande
samarbete. IPA II innebär ett ökat fokus på prioriteringarna för EU-anslutning
på områdena demokrati och rättsstatsprincipen samt konkurrenskraft och
tillväxt. Genom IPA II införs också ett sektorsbaserat tillvägagångssätt,
incitament för resultat, ökat budgetstöd och prioritering av projekt. En
samordnad strategi krävs för stora investeringar i de viktigaste
infrastrukturkorridorerna. Samordningen med internationella finansinstitut
håller på att stärkas. Investeringsramen för västra Balkan kommer att fortsätta
att stödja investeringar som ökar sysselsättningen och tillväxten samt främjar
sammanlänkningen i regionen. II 18.
Montenegro:
Ytterligare steg har tagits i anslutningsförhandlingarna. Den analytiska
genomgången (”screening”) av EU:s regelverk slutfördes i maj 2014. I december
inleddes förhandlingar om kapitlen 23 (rättsväsen och grundläggande
rättigheter) och 24 (rättvisa, frihet och säkerhet). På grundval av de
handlingsplaner som antagits av Montenegro har EU fastställt en övergripande
uppsättning av 84 mellanliggande riktmärken för kapitlen 23 och 24. Dessa
riktmärken ger tydliga riktlinjer för framtida reformer. Totalt sett har
förhandlingar inletts rörande tolv kapitel och preliminärt avslutats rörande
två kapitel. 19.
Genomförandet
av handlingsplanerna har inletts. Efter det att relevant lagstiftning har
anpassats till de konstitutionella reformerna i juli 2013 har ett antal viktiga
tjänstemän inom domstolsväsendet och åklagarväsendet valts och utnämnts. Efter
flera försök utnämnde parlamentet slutligen en ny högste åklagare i oktober
2014. Rättsväsendets effektivitet har ökat. Den rättsliga ramen för skyddet av
de grundläggande rättigheterna, inklusive lagen om ombudsmannen, har stärkts. 20.
Förseningar
kan dock noteras i fråga om ett antal åtgärder, särskilt på området rättsliga
reformer, bland annat korruptionsbekämpning. De lagstiftningsåtgärder som
antagits har inte lett till resultat i praktiken. Montenegro bör snabbt anta
lämplig lagstiftning om finansiering av politiska partier. Ett trovärdigt
resultat när det gäller utredningar, åtal och fällande domar i korruptionsmål,
inklusive korruption på hög nivå, måste åstadkommas. Man bör se till att
instrumenten för beslagtagande och förverkande av tillgångar används
systematiskt. Allvarlig oro kvarstår när det gäller yttrandefriheten och
medierna. Utredningarna av fall av våld mot journalister bör påskyndas. En
konstruktiv politisk dialog måste inledas och förtroendet för valprocessen och
de statliga institutionerna återställas. Att stärka den administrativa
kapaciteten när det gäller EU-integrationsfrågor är av avgörande betydelse för
att upprätthålla takten på vägen mot ett EU-medlemskap. Avpolitisering av
civilförvaltningen och större professionalism krävs likaså. De ekonomiska
reformerna bör fortsätta, inte minst för att åtgärda den höga arbetslösheten,
och företagsklimatet bör förbättras. När det gäller aluminiumproducenten KAP
brådskar det med en hållbar lösning som är förenlig med stabiliserings- och
associeringsavtalet. 21.
Ett
starkt politiskt engagemang är avgörande för de djupgående och varaktiga
politiska reformer som krävs för att stärka rättsstatsprincipen. Montenegro är
det första land för vilket kapitlen 23 och 24 öppnas enligt det nya
tillvägagångssättet rörande rättsstatsprincipen i anslutningsförhandlingarna.
Kommissionen erinrar om bestämmelsen om en ”övergripande balans” i
förhandlingsramen. Framstegen – i form av konkreta resultat – med att uppfylla
de mellanliggande riktmärkena för de kapitel som rör rättsstatsprincipen, och
att rätta till de ovan nämnda bristerna, kommer att påverka takten i
anslutningsförhandlingarna överlag, inbegripet dagordningarna för kommande
regeringskonferenser. 22.
Serbien: EU:s
anslutningsförhandlingar med Serbien har nu inletts. Europeiska rådets beslut
att inleda förhandlingar fattades på grundval av Serbiens framsteg i reformerna
och landets fortsatta engagemang för en normalisering av förbindelserna med
Kosovo. Den första regeringskonferensen om förhandlingarna ägde rum i januari
2014. Den analytiska genomgången (”screening”) av EU:s regelverk framskrider
enligt planerna. De allvarliga översvämningar som drabbade landet i maj har
fått betydande socioekonomiska konsekvenser. EU satte omedelbart in omfattande
räddnings- och hjälpinsatser och organiserade en givarkonferens i juli. Det
internationella samfundet gjorde betydande utfästelser för återhämtnings- och
återuppbyggnadsfasen. 23.
Serbien
har gjort vissa framsteg när det gäller reformerna av den offentliga
förvaltningen. Landet har antagit en övergripande strategi och stärkt
samordningen och planeringen. För rättsväsendet har viktig lagstiftning och
utvärderingsregler för domare och åklagare antagits. Ett betydande antal
domstolsordförande har utnämnts på permanent basis. Det finns ett kraftfullt
politiskt engagemang för att bekämpa korruption. Flera utredningar av fall av
korruption på hög nivå har genomförts och insatser har gjorts för att förbättra
samordningen. Serbien har deltagit aktivt i det regionala samarbetet mellan
brottsbekämpande myndigheter. 24.
Det
krävs emellertid fortsatta ansträngningar för att säkerställa ett effektivt och
oberoende rättsväsen. Viktiga rättsakter har ännu inte antagits, t.ex. lagen om
kostnadsfri rättshjälp, lagen om visslare och lagen om intressekonflikter.
Korruptionen är fortfarande utbredd på många områden. Serbien måste uppvisa
konkreta resultat i kampen mot korruption och organiserad brottslighet.
Grundläggande rättigheter måste respekteras fullt ut i praktiken, vilket
inbegriper skydd av de mest utsatta grupperna. Det finns farhågor om en
försämring av möjligheterna att till fullo utöva yttrandefriheten. Brister i
den offentliga förvaltningen måste åtgärdas. De undersökningsresultat som läggs
fram av oberoende regleringsorgan måste följas upp bättre. Ekonomiska reformer är
också nödvändiga för att skapa tillväxt och ta itu med den höga arbetslösheten.
25.
Den
nya regeringen, med sitt starka mandat, bör ta tillfället i akt att kraftfullt
fortsätta reformerna. Serbien står inför många utmaningar. Landet måste aktivt
främja delaktighet och insyn i anslutningsprocessen. För att stödja
reformprocessen bör Serbien förbättra planeringen, samordningen och
övervakningen av genomförandet av ny lagstiftning och politik.
Öppningsriktmärken har fastställts för kapitlen 23 och 24 i överensstämmelse
med det nya tillvägagångssättet i frågor rörande rättsstatsprincipen. I
enlighet med dessa måste Serbien lägga fram omfattande handlingsplaner. För att
säkerställa en övergripande balans i förhandlingarna måste framsteg i dessa
kapitel ske parallellt med framstegen i förhandlingarna överlag. 26.
Serbien
måste stå fast vid sitt åtagande om regionalt samarbete och ett aktivt och
konstruktivt engagemang i processen för en normalisering av förbindelserna med
Kosovo, där betydande framsteg har skett. Serbien bör fortsätta att se
till att avtal som ingåtts inom ramen för dialogen genomförs. Kommissionen
erinrar om att det i förhandlingsramen, liksom för de kapitel som rör
rättsstatsprincipen, krävs att framsteg i processen för normalisering av
förbindelserna med Kosovo i enlighet med kapitel 35 sker parallellt med
framsteg i förhandlingarna överlag. Kapitel 35 bör öppnas i ett tidigt skede av
förhandlingarna. Det kommer att utgöra en fast ram för övervakningen av
genomförandet av avtalen. 27.
F.d.
jugoslaviska republiken Makedonien: Anslutningsprocessen
med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien befinner sig i ett dödläge.
Anslutningsförhandlingar har ännu inte inletts eftersom kommissionens
rekommendation till rådet inte följts upp. Dessutom har regeringens oförmåga
att nå tillräckliga resultat i ett antal nyckelfrågor inverkat negativt på
reformernas hållbarhet, och en tillbakagång har skett på några områden. 28.
Vissa
ytterligare framsteg har gjorts när det gäller reformerna av den offentliga
förvaltningen, liksom det aktiva regionala och internationella polissamarbetet.
Landet upprätthåller en hög grad av anpassning till regelverket i förhållande
till var det befinner sig i anslutningsprocessen. EU-agendan är alltjämt
landets strategiska prioritering. 29.
Under
det senaste året har dock allvarlig oro uttryckts över den ökande
politiseringen av statliga institutioner och regeringens kontroll över
medierna, bland annat i samband med valet, vilket har rapporterats av
OSSE/ODIHR. Förtroendet för de statliga institutionerna håller gradvis på att
urholkas. Det finns växande farhågor om selektiv rättvisa. När det gäller
mediernas frihet har situationen fortsatt att försämras. De politiska kriserna
mellan regeringen och oppositionspartierna nyligen visar att partiintressen alltmer
fått företräde framför nationella intressen. Det åligger både regeringen och
oppositionen att se till att den politiska debatten huvudsakligen äger rum i
parlamentet och att bidra till att skapa förutsättningar för att den ska
fungera väl. Regeringen måste se till att oppositionen kan utöva sin
demokratiska kontrollfunktion fullt ut. Samtidigt måste även oppositionen delta
på ett konstruktivt sätt i de demokratiska processerna. Det har inte hållits
några möten inom anslutningsdialogen på hög nivå under det år som gått. När det
gäller förhållandet mellan etniska grupper måste ett större förtroende mellan
grupperna byggas upp. Översynen av Ohrid-ramavtalet måste fortfarande slutföras
och de rekommendationer som blir resultatet av denna genomföras. 30.
Det
är av största vikt att kraftfulla åtgärder vidtas för att lösa namntvisten med
Grekland. Parternas oförmåga att nå en kompromiss i tvisten efter 19 år av
samtal under FN:s överinseende har en direkt negativ inverkan på landets
europeiska strävanden. Det krävs beslutsamma åtgärder, liksom ett aktivt stöd
från EU:s ledare. Kommissionen erinrar om sin synpunkt: om genomgången av
regelverket och rådets diskussioner om förhandlingsramen hade påbörjats, skulle
detta redan innan öppnandet av förhandlingskapitlen ha skapat en drivkraft som
kunde ha bidragit till en ömsesidigt godtagbar förhandlingslösning på
namnfrågan. 31.
Mot
bakgrund av de samlade framsteg som landet har gjort anser kommissionen att de
politiska kriterierna fortfarande uppfylls i tillräckligt hög grad och
vidhåller sin rekommendation att inleda anslutningsförhandlingar, men beklagar
tillbakagången under det senaste året. Kommissionen uppmanar myndigheterna att
vidta beslutsamma åtgärder för att bemöta farhågorna om ökad politisering och
de allt större bristerna när det gäller rättsväsendets oberoende och
yttrandefriheten, så att dess rekommendation kan bibehållas i framtiden.
Kommissionen är fast besluten att, bland annat genom en bred anslutningsdialog
på hög nivå, stödja landets ansträngningar med samtliga EU-relaterade reformer,
så att den fulla potentialen i förbindelserna kan utnyttjas. 32.
Albanien:
Europeiska rådets beslut från juni 2014 att bevilja Albanien status som
kandidatland innebär ett erkännande av de reformåtgärder som vidtagits. Det är
också ett incitament till att öka takten i reformerna. I november 2013 inledde
kommissionen en dialog på hög nivå med Albanien för att hjälpa landet att
behålla fokus på EU-integrationsprocessen och att övervaka framstegen med de
reformer som omfattas av de centrala prioriteringarna för inledandet av
anslutningsförhandlingar. I maj 2014 antog Albanien en färdplan där planerade
reformer inom ramen för de centrala prioriteringarna fastställs och
struktureras. 33.
Albanien
har gjort framsteg under det gångna året. Ytterligare steg har tagits mot en
reform av rättsväsendet. Regeringen har visat politisk vilja att agera
beslutsamt för att förebygga och bekämpa korruption. Den rättsliga ramen har
stärkts och den politiska samordningen och kontrollen på central nivå har förbättrats.
I kampen mot organiserad brottslighet syns en positiv utveckling på en rad
områden, med en intensifierad brottsbekämpande verksamhet, särskilt i fråga om
narkotikabeslag, narkotikarelaterad brottslighet, ekonomisk brottslighet och
människohandel. Vissa åtgärder har vidtagits för att förbättra det juridiska
erkännandet av rättigheterna för homosexuella, bisexuella, transpersoner och
intersexuella. 34.
Många
brister kvarstår dock, särskilt på rättsstatsområdet. Det återstår mycket att
göra. Kampen mot korruption och organiserad brottslighet är en stor utmaning.
Albanien måste göra betydande och oförminskade ansträngningar för att ta itu
med genomförandet av de centrala prioriteringarna för inledandet av
anslutningsförhandlingar. Albanien måste agera beslutsamt för att
fortsätta genomföra reformerna av den offentliga förvaltningen, med sikte på
att förbättra professionalismen och avpolitiseringen och arbeta för en
övergripande reform av rättsväsendet för att förstärka dess oberoende,
effektivitet och ansvarighet genom en process som omfattar alla parter och
genomförs i nära samråd med Venedigkommissionen. Albanien måste också
intensifiera sina insatser mot korruption och vidta ytterligare beslutsamma
åtgärder i kampen mot organiserad brottslighet, i syfte att uppnå solida
resultat i form av förebyggande utredningar, åtal och fällande domar på båda
områdena. Landet måste dessutom vidta effektiva åtgärder för att stärka skyddet
av de mänskliga rättigheterna, inbegripet för romer, och politiken mot
diskriminering samt genomföra äganderätten. När det gäller yttrande- och
mediefriheten har regeringen underlåtit att handla i enlighet med fastställda
prioriteringar. Myndigheten för audiovisuella medier måste få tillbaka sina
lagstadgade funktion och dess oberoende måste garanteras i praktiken. Albanien
bör fortsätta arbetet med ekonomiska reformer för att öka konkurrenskraften och
råda bot på den höga arbetslösheten samt åtgärda den utbredda informella
ekonomin och förbättra företagsklimatet. 35.
Det
är avgörande att reformprocessen åtföljs av en konstruktiv och hållbar dialog
mellan regeringen och oppositionen. Det åligger både regeringen och
oppositionen att se till att den politiska debatten huvudsakligen äger rum i
parlamentet och att bidra till att skapa förutsättningar för att den ska
fungera väl. Regeringen måste se till att oppositionen kan utöva sin
demokratiska kontrollfunktion fullt ut. Samtidigt måste även oppositionen delta
på ett konstruktivt sätt i de demokratiska processerna. Ett kompromissbaserat
och konstruktivt arbete i parlamentet är nödvändigt för hållbara reformer.
Inrättandet av ett nationellt råd för europeisk integration, som förenar alla
berörda parter, kommer att bidra till en reformprocess som bygger på
delaktighet. Det är också avgörande för att nå samförstånd om viktiga reformer
i hela det albanska samhället. 36.
Bosnien
och Hercegovina: Bosnien och Hercegovina står
fortfarande stilla i EU-integrationsprocessen. Det saknas fortfarande en
kollektiv politisk vilja hos de politiska ledarna att ta itu med de reformer
som krävs för att göra framsteg mot ett EU-medlemskap. Det har gjorts mycket
begränsade framsteg när det gäller politiska och ekonomiska frågor och
anpassning till EU-normer. De allvarliga översvämningar som drabbade landet i
maj har fått betydande socioekonomiska konsekvenser. EU satte omedelbart in
omfattande räddnings- och hjälpinsatser och organiserade en givarkonferens i
juli. Det internationella samfundet gjorde betydande utfästelser för
återhämtnings- och återuppbyggnadsfasen. 37.
De
utbredda medborgarprotester som ägde rum i början av 2014 underströk
bräckligheten i den socioekonomiska situationen. Kommissionen har inlett tre
initiativ för att rikta in fokus på reformer och frågor av direkt intresse för
allmänheten. Kommissionen har utvidgat den strukturerade dialogen om rättsliga
frågor mellan EU och Bosnien och Hercegovina till att omfatta fler frågor som
rör rättsstatsprincipen, särskilt kampen mot korruption. Kommissionen har
inrättat en gemensam arbetsgrupp för EU och Bosnien och Hercegovina för att
påskynda genomförandet av EU-finansierade projekt. Kommissionen har fokuserat
på att stärka den ekonomiska styrningen. I detta ingår utarbetandet av en
”tillväxt- och sysselsättningspakt” tillsammans med de viktigaste aktörerna,
bland annat internationella finansinstitut. Pakten kommer att utgöra måttstock
för nödvändiga ekonomiska reformer under de kommande månaderna. Den kommer
också att utgöra grunden för de nationella ekonomiska reformprogram som
kommissionen förväntar sig att landet ska utarbeta fram till slutet av januari
2015. 38.
Avsaknaden
av en effektiv samordningsmekanism för EU-frågor fortsätter att inverka
negativt på landets samarbete med EU. Det finns fortsatta politiska spänningar
inom ministerrådet som rör fördelningen av befogenheter mellan olika
förvaltningsnivåer. Detta problem har förvärrats till följd av det krångliga
institutionella systemet i landet. Det har förhindrat genomförandet av tre av
de senaste sex underkommittémötena inom ramen för interimsavtalet. Bosnien och
Hercegovina vägrar också fortfarande att anpassa interimsavtalet för att ta
hänsyn till den traditionella handeln med Kroatien innan landet gick med i EU.
Kommissionen har vidtagit åtgärder för att tillfälligt upphäva Bosnien och
Hercegovinas rätt till vissa handelsförmåner om inte anpassningsprocessen har
slutförts före slutet av 2015. Det stabiliserings- och associeringsavtal som
undertecknades 2008 och ratificerades 2011 har ännu inte trätt i kraft,
eftersom Bosnien och Hercegovina ännu inte har uppfyllt villkoren. 39.
De
berörda politiska aktörerna har inte kunnat enas om de landsomfattande
strategier som krävs för stöd från instrumentet för stöd inför anslutnngen inom
bland annat energi-, transport- och miljösektorerna. Detta har lett till en
betydande minskning av anslagen inom dessa områden och en fokusering på stöd
som gynnar medborgarna direkt. När den nödvändiga överenskommelsen har nåtts
blir det möjligt för Bosnien och Hercegovina att till fullo dra nytta av den
tillgängliga finansieringen. 40.
Trots
kommissionens intensiva stödjande insatser för att lösa kvarstående
blockeringar har Europadomstolens dom i Sejdić och Finci-målet inte
verkställts. Domen fortsätter att användas som ett redskap för smala
partipolitiska och etniska intressen och lösningen på tvisten kopplas till
andra frågor. 41.
För
att Bosnien och Hercegovina ska kunna göra framsteg på vägen mot EU är det
viktigt att alla nivåer av förvaltningen inrättas omgående efter valet och att
konkreta reformåtgärder vidtas snabbt. Det politiska ledarskapet är skyldigt
Bosnien och Hercegovinas medborgare att ge landet en tydlig riktning. De
politiska institutionernas effektivitet och funktion måste förbättras på alla
förvaltningsnivåer. Detta gäller i synnerhet samspelet mellan olika
förvaltningsnivåer. För detta krävs att man upprättar en välfungerande mekanism
för samordning i frågor som rör EU. Den offentliga förvaltningen behöver
också stärkas överlag. 42.
Kosovo:
Slutförandet av förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal
med Kosovo och paraferingen av avtalet i juli utgör en milstolpe på Kosovos väg
mot EU-integration. Det rör sig om det första övergripande avtalet mellan EU
och Kosovo. Stabiliserings- och associeringsavtalet innehåller bestämmelser om
en stärkt politisk dialog, en närmare handelsintegration, bland annat öppning
av EU:s marknader för Kosovos industri- och jordbruksprodukter, och nya
samarbetsformer. Kommissionen ser nu fram emot att avtalet undertecknas och
ingås. Efter valet i juni har det politiska klimatet polariserats alltmer och
det råder nu ett politiskt dödläge. Vissa viktiga reformer har därför skjutits
upp. 43.
Kosovo
har gjort framsteg i sin dialog om viseringsliberalisering. Det goda samarbetet
med EU:s rättsstatsuppdrag, Eulex, har fortsatt. Kosovos myndigheter har gjort
ett betydande politiskt åtagande att förlänga uppdragets mandat och samtidigt
ge det ett utökat ansvar, och gått med på att inrätta en specialiserad domstol
för prövning av mål som härrör från den särskilda utredningsgruppens arbete.
För att slutföra denna process måste Kosovo anta nödvändiga ändringar i sin
lagstiftning och konstitution. Kosovo bör samarbeta med den planerade domstolen
och komma tillrätta med det förflutnas arv. 44.
Kosovo
står inför många utmaningar. Rättsstatsprincipen, bland annat domstolsväsendets
oberoende och de begränsade resultaten i kampen mot organiserad brottslighet
och korruption, utgör fortfarande en stor källa till oro. Mer måste göras för
att ta itu med de brister som tagits upp i dialogen om viseringar. Bland måste
de risker minskas som rör säkerhet och migration vid en eventuell
viseringsliberalisering. Behovet av strukturella ekonomiska reformer för att
åtgärda den höga arbetslösheten börjar bli allt mer akut. Viktiga reformer,
t.ex. av valsystemet och den offentliga förvaltningen måste prioriteras och
skyddet av minoriteter säkerställas. 45.
Kosovo
måste aktivt arbeta för EU:s reformagenda och de prioriteringar som lyfts fram
i 2012 års genomförbarhetsstudie och de senaste lägesrapporterna. Enligt
stabiliserings- och associeringsavtalet har Kosovo förbundit sig till
omfattande reformer och en anpassning av lagstiftningen till EU:s regelverk,
bland annat rörande rättsstatsprincipen, offentlig förvaltning, ekonomi,
konkurrens och handel. Kosovo bör rikta in sig på att förbereda ett smidigt
genomförande av stabiliserings- och associeringsavtalet, inbegripet att
upprätta nödvändiga strukturer. Kommissionen är redo att bistå Kosovo i detta
viktiga nya steg i förbindelserna med EU och att intensifiera dialogen med det
nationella rådet för europeisk integration. 46.
Kosovos
framskridande mot ett EU-medlemskap har sin grund i Kosovos framsteg med
reformer och fortsatta engagemang för en normalisering av förbindelserna med
Serbien. Framstegen i detta sammanhang har varit betydande. I detta avseende
måste den nya regeringen i Kosovo stå fast vid sitt åtagande om regionalt
samarbete och sitt aktiva och konstruktiva engagemang i normaliseringsprocessen
med Serbien. Kosovo bör fortsätta att se till att de avtal som ingåtts inom
ramen för dialogen genomförs. 47.
Situationen
i norra Kosovo är fortfarande spänd. Alla aktörer bör samarbeta med Eulex, och
avstå från att vidta ensidiga åtgärder. Eulex bör stödjas fullt ut i dess genomförande
av sitt uppdrag i norra Kosovo. Ytterligare ansträngningar bör göras för att de
fyra nordliga kommunerna ska kunna fungera inom Kosovos rättsliga ram. 48.
Turkiet: Turkiet
är ett kandidatland och en strategisk partner för EU. Landets dynamiska ekonomi
bidrar på ett värdefullt sätt till välståndet på den europeiska kontinenten.
Den mycket allvarliga utvecklingen i regionen, särskilt i Syrien och Irak,
innebär att samarbetet i utrikespolitiska frågor får ännu större betydelse. Med
tanke på Turkiets strategiska läge är det också viktigt med ytterligare
samarbete på områdena migrationspolitik och energitrygghet. Värdet av
samarbetet framstår ännu tydligare mot bakgrund av de avsevärda utmaningar som
följer av den senaste utvecklingen i vårt gemensamma grannskap, bland
annat krisen i Ukraina. 49.
Aktiva
och trovärdiga anslutningsförhandlingar är den lämpligaste ramen för att
utnyttja den fulla potentialen i förbindelserna mellan EU och Turkiet. Det
finns inget alternativ som kan ersätta anslutningsprocessen, som är
oöverträffad i omfattning och djup. Den främjar EU-relaterade reformer, utgör
en viktig grund för en intensifierad dialog om utrikes- och säkerhetspolitiska
frågor och stärker den ekonomiska konkurrenskraften och handelsmöjligheterna.
Den bidrar också till att öka samarbetet på energiområdet samt i rättsliga och
inrikes frågor, inbegripet visering, migrationspolitik och återtagande.
Anslutningsförhandlingarna måste få ny fart, med respekt för EU:s åtaganden och
de villkor som fastställts. EU bör dessutom förbli en viktig förankringspunkt
för Turkiets ekonomiska och politiska reformer. I detta avseende är det av
intresse för både Turkiet och EU att öppningsriktmärkena för kapitel 23
(rättsväsen och grundläggande rättigheter) och 24 (rättvisa, frihet och
säkerhet) fastställs så snart som möjligt, så att förhandlingar om dessa två
kapitel kan inledas. Turkiet kan öka takten i förhandlingarna genom att göra
framsteg med att uppnå riktmärkena och uppfylla kraven i förhandlingsramen samt
genom att respektera sina avtalsfästa skyldigheter gentemot EU. Detta skulle
kunna ge förhandlingsprocessen ett kraftigt uppsving. Samtidigt bör samarbetet
mellan EU och Turkiet utvecklas på alla viktiga områden, särskilt de som redan
fastställts i den positiva agendan. 50.
Turkiet
spelar en viktig roll i regionen och deltar aktivt i skeendena i det vidare
grannskapet. Med tanke på detta behövs en vidareutveckling av dialogen och
samarbetet om utrikespolitiska frågor av gemensamt intresse. EU ser positivt på
Turkiets fortsatta deltagande i uppdrag och insatser inom ramen för den
gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken, liksom landets erbjudande att
bidra till EU:s militära insats i Centralafrikanska republiken och EU:s
integrerade gränsförvaltningsuppdrag i Libyen. När det gäller Syrien är
Turkiets roll synnerligen viktig, framför allt när det gäller det betydande
humanitära stödet till syrier som flytt över gränsen undan våldet. EU har
förbundit sig att fortsätta att stödja regeringarna och värdsamhällena i
Syriens grannländer så att de effektivt ska kunna hantera den ökande strömmen
av flyktingar och bygga upp sin motståndskraft. Turkiet har klargjort sin
beredvillighet att spela en aktiv roll i koalitionen mot Isil. Den politiska
dialogen bör användas för att utveckla ett närmare samarbete mot Isil och dess
finansieringsnätverk. En aktiv dialog om terrorismbekämpning mellan EU och
Turkiet är välkommen och bör stärkas ytterligare, särskilt i fråga om utländska
kombattanter. Detta samarbete kommer att förstärkas ytterligare genom att
Turkiet antar ytterligare relevant lagstiftning om terrorismbekämpning. EU
uppmanar fortsatt Turkiet att utveckla sin utrikespolitik som ett komplement
till och i samordning med EU, och att successivt anpassa sig till EU:s politik
och ståndpunkter. 51.
Genomförandet
av reformer som antagits under tidigare år, särskilt de åtgärder som aviserades
i demokratiseringspaketet från september 2013, har fortsatt.
Författningsdomstolen har fattat ett antal viktiga beslut som visar
motståndskraften hos landets konstitutionella system. Återtagandeavtalet mellan
EU och Turkiet undertecknades i december 2013, parallellt med inledandet av
dialogen om viseringsliberalisering, och trädde i kraft den 1 oktober 2014.
Avtalet skapar ny dynamik i förbindelserna mellan EU och Turkiet. Det har
gjorts förnyade ansträngningar för att nå en fredlig lösning på den kurdiska
frågan, bland annat genom att anta lagstiftning som syftar till att ”ge
processen en solidare rättslig grund”. Denna process är av historisk betydelse
för Turkiet och bör fortsätta, präglad av ett ärligt uppsåt från alla sidor. 52.
Regeringens
agerande efter anklagelserna om korruption i december 2013 har gett upphov till
allvarliga farhågor om rättsväsendets oberoende och maktfördelningen. De
omfattande omplaceringar och uppsägningar av poliser, domare och åklagare som
skedde har påverkat de berörda institutionernas förmåga att fungera effektivt,
och ger – trots regeringens påstående att det inte fanns något samband med
korruptionsfallet – upphov till frågor om hur förfaranden användes för att
formalisera omplaceringarna och uppsägningarna. Det är av avgörande betydelse
att utredningarna av påstådd korruption genomförs på ett korrekt sätt med full
insyn och att rättsväsendets och polisens operativa kapacitet säkerställs.
Försöken att förbjuda sociala medier, som senare upphävts av författningsdomstolen,
och påtryckningarna på pressen, som leder till utbredd självcensur, återspeglar
en restriktiv inställning till yttrandefriheten. Inställningen när det gäller
mötesfriheten är fortfarande restriktiv. Den turkiska lagstiftningen och dess
tillämpning i fråga om rätten till mötesfrihet och ingripanden av
brottsbekämpande tjänstemän måste anpassas till EU:s normer. 53.
Prioriteringarna
för Turkiet i detta sammanhang är att främja dialog över hela det politiska
spektrumet och i samhället i stort, att blåsa nytt liv i reformerna rörande
rättsstatsprincipen och att ägna särskild uppmärksamhet åt respekten för de
grundläggande rättigheterna både i lagstiftningen och i praktiken. Ett
inledande av förhandlingar om kapitlen 23 och 24 skulle ge Turkiet en övergripande
färdplan för reformer på detta viktiga område. Turkiet uppmanas att på ett mer
systematiskt sätt samarbeta med kommissionen och andra relevanta organ såsom
Europarådet, inbegripet dess Venedigkommission. Överlag bör större
uppmärksamhet ägnas åt ett verkningsfullt genomförande av gällande
lagstiftning. Ministeriet för EU-frågor spelar en avgörande roll för att sörja
för samordningen och överensstämmelsen mellan den nya lagstiftningen och EU:s
lagstiftning. Kommissionen ser fram emot att Turkiet ska göra en konkret
uppföljning av sin nyligen antagna EU-strategi, vars syfte är att blåsa nytt
liv i Turkiets anslutningsprocess. 54.
Den
positiva agendan från maj 2012 stöder och kompletterar fortsatt
anslutningsförhandlingarna med Turkiet genom att utöka samarbetet på en rad
områden av gemensamt intresse. Fler kontakter på hög nivå mellan Turkiet, EU
och dess medlemsstater skulle stärka samarbetet ytterligare. Utmaningarna på
området rättsliga och inrikes frågor, särskilt rörande migration, måste
hanteras med hjälp av förstärkta gemensamma insatser. EU förväntar sig att
Turkiet fullständigt och effektivt fullgör sina skyldigheter gentemot alla
medlemsstater enligt återtagandeavtalet. 55.
Turkiet,
med sin stora och dynamiska ekonomi, är också en viktig handelspartner och via
tullunionen en viktig beståndsdel i EU:s konkurrenskraft. Det är dags att göra
en insats för att frigöra tullunionens fulla potential. EU bör inleda en dialog
med Turkiet om en breddning och uppdatering av de ömsesidiga
handelsförbindelserna, vilket skulle gagna båda parter. Ett antal frågor med
anknytning till tullunionens funktion bör också tas upp, med utgångspunkt i den
utvärdering som slutförts under 2014. Det är också viktigt att utveckla en
aktiv och långtgående ekonomisk dialog. Ett ytterligare stärkt energisamarbete
mellan EU och Turkiet samt framsteg på relevanta områden i
anslutningsförhandlingarna skulle underlätta en sammanlänkning och integration
av energimarknaderna. Det ekonomiska samarbetet skulle förbättras avsevärt
genom inledande av förhandlingar om kapitel 5 (offentlig upphandling), kapitel
8 (konkurrens) och kapitel 19 (sysselsättning och socialpolitik), så snart
Turkiet uppnått de fastställda riktmärkena. 56.
Kommissionen
understryker de suveräna rättigheter som EU:s medlemsstater åtnjuter. Till dem
hör bland annat rätten att ingå bilaterala avtal samt att utforska och utnyttja
sina naturresurser i enlighet med EU:s regelverk och internationell rätt, bland
annat FN:s havsrättskonvention. I enlighet med rådets och kommissionens
ståndpunkter, som upprepats under de senaste åren, bör Turkiet snarast fullgöra
sin skyldighet att till fullo genomföra tilläggsprotokollet och göra framsteg
mot en normalisering av förbindelserna med Cypern. Detta skulle kunna ge ny
drivkraft åt anslutningsprocessen och särskilt möjliggöra framsteg rörande de
åtta kapitel som omfattas av rådets slutsatser från december 2006. Kommissionen
anmodar också parterna att undvika alla former av hot, källor till friktion
eller provokativa handlingar som skulle kunna inverka negativt på de goda
grannförbindelserna och en fredlig lösning av tvister. Kommissionen välkomnar
Turkiets stöd till återupptagandet av fullvärdiga förhandlingar om en lösning
av konflikten på Cypern. Det är nu viktigt att stödet följs upp i form av konstruktiva
uttalanden och konkreta åtgärder. 57.
När
det gäller Cypernfrågan välkomnar kommissionen återupptagandet av
fullvärdiga förhandlingar mellan de grekcypriotiska och turkcypriotiska ledarna
under FN:s överinseende och utnämningen av Espen Barth Eide till FN:s
generalsekreterares särskilda rådgivare för Cypern. Kommissionen förväntar sig
att parterna omgående inleder omfattande strukturerade förhandlingar som banar
väg för en överenskommelse om en övergripande lösning av Cypernproblemet till
gagn för alla. Kommissionen uppmuntrar till åtgärder som bidrar till ett
positivt klimat mellan befolkningsgrupperna och som gagnar cyprioterna i deras
dagliga liv, och välkomnar initiativ från det civila samhället i
detta syfte. EU har förklarat sin beredvillighet att anpassa villkoren för en
lösning i enlighet med de principer som ligger till grund för unionen.
Uttalanden som inte bidrar till att skapa en positiv anda inom ramen för de
pågående förhandlingarna bör undvikas. 58.
Island: Efter
ett beslut av den isländska regeringen har anslutningsförhandlingarna legat på
is sedan maj 2013. Med tanke på regeringens ståndpunkt har kommissionen
genomfört en utfasning av instrumentet för stöd inför anslutningen för
Islands vidkommande. Island är fortsatt en viktig partner för EU genom sitt
deltagande i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, sitt medlemskap i
Schengenområdet samt sin medverkan i samarbetet i arktiska frågor. BILAGA Sammanfattning
av slutsatserna från lägesrapporterna om Montenegro, Serbien, f.d. jugoslaviska
republiken Makedonien, Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kosovo och Turkiet Montenegro
Montenegro
fortsätter att uppfylla de politiska kriterierna i tillräckligt hög
grad. Regeringen fortsätter att vara inriktad på EU-integration. Strukturerna
för anslutningsförhandlingarna har ytterligare stärkts. Antagandet av
handlingsplanen för 2014–15 för genomförandet av strategin för reformer av den
offentliga förvaltningen, och inrättandet av en särskild arbetsgrupp för
reformer av den offentliga förvaltningen inom ramen för stabiliserings- och
associeringsavtalet borde stödja framstegen på detta område. Den offentliga
förvaltningen måste rationaliseras ytterligare och insynen ökas för att
begränsa möjligheterna till korruption, och förstärkningen av den administrativa
kapaciteten när det gäller den europeiska integrationen måste säkerställas.
Allvarliga ansträngningar krävs för att ta itu med den omfattande
politiseringen inom den offentliga förvaltningen och sörja för meritbaserad
rekrytering och befordran. Ökad professionalism och effektivitet är viktiga,
inte minst för att rusta förvaltningen för utmaningarna i
anslutningsförhandlingarna och genomförandet av regelverket. När det gäller
förvaltningen av de offentliga finanserna måste kapaciteten för att göra upp finansiella
prognoser stärkas och överensstämmelsen med EU-normer förbättras. Anklagelser
om oegentligheter störde valomgångarna i ett antal kommuner i början av 2014.
Dessa bör i förekommande fall undersökas och vid behov lagföras av de behöriga
myndigheterna. Till följd av det polariserade politiska klimatet var
tillsättandet av nya förvaltningar i vissa kommuner efter valet en svår
process. Ny vallagstiftning antogs i februari och mars. Lagstiftningen
uppfyller visserligen flera kvarstående rekommendationer från OSSE/ODIHR, men
vissa problem återstår att lösa i linje med europeiska normer och bästa praxis.
Antagandet av ändringar av lagen om finansiering av politiska partier präglades
av konflikter, och det största regeringspartiet röstade emot. Efter ett utslag
i författningsdomstolen i juni ansågs en betydande del av ändringarna av lagen
stå i strid med landets konstitution. Montenegro måste snabbt anpassa sin
nationella lagstiftning på detta område till europeiska normer och bästa praxis
samt visa upp inledande resultat när det gäller ett korrekt genomförande av
lagstiftningen, inbegripet tillämpning av avskräckande påföljder där så krävs.
Den rättsliga uppföljningen av påstått missbruk av offentliga medel för
partipolitiska syften måste slutföras och den politiska ansvarsskyldigheten
garanteras. När det gäller
reformer av rättsväsendet pågår genomförandet av åtgärder i enlighet med de
tidsfrister som fastställs i handlingsplanen. Efter det att relevant
lagstiftning har anpassats till de konstitutionella reformerna från juli 2013
har flera tjänstemän inom domstolsväsendet och åklagarväsendet valts. Efter
flera försök utnämnde parlamentet slutligen en ny högste åklagare i oktober
2014. Reformerna för att införa ett enda landsomfattande rekryteringssystem för
domare och åklagare, ett objektivt och meritbaserat befordringssystem och ett
förbättrat system för disciplinära åtgärder måste slutföras. Även om
domstolarnas effektivitet har ökat överlag, bör ansträngningarna för att
ytterligare öka domstolsväsendets effektivitet fortsätta. Effekterna av
åtgärderna för att bekämpa korruption har hittills varit begränsade. Redan
innan den nya byrån för bekämpning av korruption inleder sin verksamhet behövs
en förstärkning av de befintliga institutioner som arbetar med förebyggande av
korruption, för att de ska kunna inta ett mer proaktivt förhållningssätt.
Korruptionen är fortfarande allmänt utbredd på många områden och fortsätter att
utgöra ett allvarligt problem. Ett trovärdigt resultat när det gäller
utredningar, åtal och fällande domar i korruptionsmål, inklusive korruption på
hög nivå, måste uppvisas. Det måste säkerställas att instrumenten för
beslagtagande och förverkande av tillgångar används systematiskt. Medan
resultaten fortsatt har förbättrats när det gäller kampen mot narkotika, och
nya mål har inletts rörande smuggling av migranter, är det fortfarande svårt
att bekämpa andra former av organiserad brottslighet, inbegripet
människohandel, it-brottslighet och penningtvätt. Antalet fällande domar, för
både korruption och organiserad brottslighet, är begränsat, och mål har ofta
tagits upp till förnyad prövning på grund av förfarandefel. Bekämpning av
organiserad brottslighet och korruption är grundläggande för att motverka
kriminell infiltration av de politiska, rättsliga och ekonomiska systemen. Den rättsliga
och institutionella ramen för respekten för de mänskliga rättigheterna har
upprättats och de viktigaste delarna av internationella lagar rörande mänskliga
rättigheter har införlivats med rättssystemet. Kapaciteten hos de institutioner
som ansvarar för skyddet och efterlevnaden av de mänskliga rättigheterna,
inbegripet rättsväsendet och polisen, måste stärkas. Bristerna på detta område
drabbar främst utsatta grupper, t.ex. romer och personer med funktionshinder.
Allvarlig oro
kvarstår när det gäller respekten för yttrandefriheten, som undergrävts av fall
av våld mot journalister och angrepp på mediernas egendom. Återstående äldre
och nyare fall av hot och våld mot journalister måste undersökas grundligt och
lagföras, och inte bara förövarna utan också de som ligger bakom attackerna bör
identifieras. Särskilt äldre fall måste åtgärdas snarast för att undvika att de
preskriberas. En kommission för övervakning av de behöriga myndigheternas
verksamhet när det gäller utredning av äldre och nyare fall av hot och våld mot
journalister inrättades i december. Dess rekommendationer måste följas upp av
myndigheterna fullt ut. Regeringen bör fortsätta att offentligt främja och
stödja mediefrihet, och undvika uttalanden som kan tolkas som hotelser. De
självreglerande organ som är ansvariga för att upprätthålla och främja
yrkesmässiga och etiska normer är svaga. De
montenegrinska myndigheterna vidtog ytterligare åtgärder för att stärka skyddet
av rättigheterna för homosexuella, bisexuella, transpersoner och intersexuella
(hbti-personer). Den första Pride-paraden ägde rum i Podgorica i oktober 2013,
med lämpligt stöd från myndigheternas sida. Attacker mot hbti-personer
förekommer dock fortsatt och antalet fällande domar för sådana är fortfarande
litet. Fientligheten mot hbti-personer är fortfarande utbredd i samhället. När det gäller
romernas situation gjordes vissa framsteg, särskilt när det gäller skolgång.
Antalet skolavhopp och den låga andelen flickor bland de romska eleverna ger
dock anledning till oro. Diskrimineringen mot romer och deras
underrepresentation inom politiken måste åtgärdas. Montenegro
fortsätter att upprätthålla goda bilaterala förbindelser med andra
utvidgningsländer och angränsande EU-medlemsstater och deltar aktivt i
utvecklingen av det regionala samarbetet. Ett gränsavtal paraferades med
Bosnien och Hercegovina. Montenegro
upprätthåller fortfarande 2007 års bilaterala immunitetsavtal med USA som
beviljar undantag från Internationella brottmålsdomstolens behörighet.
Montenegro måste anpassa sig till EU:s ståndpunkt inom ramen för
anslutningsförhandlingarna. Vad gäller de ekonomiska
kriterierna har Montenegro gjort vissa framsteg mot att bli en fungerande
marknadsekonomi. Landet bör på medellång sikt kunna klara av konkurrenstrycket
och marknadskrafterna inom unionen, förutsatt att landet fortsätter att åtgärda
nuvarande brister genom lämpliga strukturreformer. Ekonomin
återhämtade sig 2013 efter en recession med dubbel nedgång, men återhämtningen
är fortfarande bräcklig till följd av svag inhemsk efterfrågan, en snäv
produktionsbas, och ett kraftigt beroende av den yttre miljön. Underskottet i
bytesbalansen minskade något, men de externa obalanserna är fortsatt stora. Det
betydande och ihållande budgetunderskottet pekar på behovet av finanspolitiska
konsolideringsåtgärder för att minska den offentliga skuldsättningen. Trots
marginella förbättringar är situationen på arbetsmarknaden fortfarande osäker,
med tanke på den mycket höga arbetslösheten, särskilt bland unga och
långtidsarbetslösa. Montenegro bör
öka arbetstagarnas rörlighet och se till att de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna
är verkningsfulla, samt förbättra kvaliteten på utbildningen, inbegripet
yrkesutbildningen. Till stöd för utvecklingen av den privata sektorn bör
åtgärder vidtas för att ytterligare förenkla lagstiftningen och regelverket,
bland annat att skärpa kontrollen av efterlevnaden av avtal, minska
administrativa kostnader och hinder och underlätta privatiseringsförfaranden.
Den osäkra situationen för aluminiumkonglomeratet KAP måste få en hållbar
lösning, som genomförs i enlighet med bestämmelserna i stabiliserings- och
associeringsavtalet, för att nya ansvarsförbindelser ska undvikas. När det
gäller förmågan att fullgöra de skyldigheter som följer av ett EU-medlemskap
är Montenegros anpassningsgrad varierande. På grundval av genomgången av
regelverket har kommissionen bedömt att Montenegro i 20 kapitel har framskridit
så pass långt att förhandlingarna om dessa kapitel kan inledas utan att öppningsriktmärken
fastställs. Tio av dessa kapitel har öppnats, mellanliggande riktmärken eller
stängningsriktmärken har fastställts och två kapitel har avslutats preliminärt.
Utöver de kapitel som rör rättsstatsprincipen, har öppningsriktmärken
fastställts för elva kapitel[6].
Uppnåendet av öppningsriktmärkena, de mellanliggande riktmärken som fastställts
för de kapitel som rör rättsstatsprincipen och de stängningsriktmärken som
fastställts för åtta andra kapitel[7]
bör tjäna som vägledning för Montenegro på dess väg mot EU-integration. Montenegro
har på det hela taget kommit långt i sin anpassning inom vissa kapitel i
regelverket, inbegripet immaterialrätt, vetenskap och forskning, utbildning och
kultur, hälsa och konsumentskydd samt utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik.
Montenegro har i allmänhet anpassat sig till och genomfört restriktiva åtgärder
som införts genom rådets beslut, inbegripet EU:s restriktiva åtgärder i samband
med Rysslands olagliga annektering av Krim och händelserna i östra Ukraina. Anpassningen
till regelverket och förstärkningen av den nödvändiga administrativa
kapaciteten är fortfarande en betydande utmaning för Montenegro. Den
montenegrinska förvaltningen måste rikta in sig på de öppningsriktmärken som
återstår. Man bör särskilt prioritera förenligheten med bestämmelserna om
statligt stöd enligt stabiliserings- och associeringsavtalet i fallet KAP. Den
administrativa kapaciteten på alla områden inom miljö och klimatförändring
måste stärkas på både central och lokal nivå, för att säkerställa anpassningen
till och genomförandet av regelverket på miljö- och klimatförändringsområdet. Serbien Serbien
fortsätter att uppfylla de politiska kriterierna i tillräckligt hög
grad. Det tidigarelagda parlamentsvalet i mars bekräftade landets europeiska
integrationssträvanden. EU-anslutningen är fortfarande det viktigaste målet för
den nya regeringen. Den kan förlita sig på en hsitorisk två tredjedelars
majoritet i parlamentet för att genomföra de centrala prioriterade reformer som
behövs för att föra landet framåt på vägen mot ett EU-medlemskap. Den serbiska
regeringen har ställt upp ambitiösa ekonomiska mål i detta avseende.
Konstitutionella reformer i början av den nya mandatperioden skulle vara ett
avgörande framsteg i anslutningsförhandlingarna. Uppmärksamhet bör ägnas åt att
fortsätta förbättra delaktigheten och öppenheten i reformprocessen. Brådskande
parlamentariska förfaranden bör användas endast då det är absolut nödvändigt.
De oberoende tillsynsorganens roll bör kontinuerligt erkännas och deras
rekommendationer följas. I samband med anslutningsförhandlingarna i juni
inrättades ett nationellt konvent om Europeiska unionen ska tjäna som en
plattform för samarbete med det civila samhället. Det bör leda till ökat samråd
med det civila samhället, särskilt under perioder med särskilda ekonomiska och
sociala utmaningar för de serbiska medborgarna. Serbien gör
framsteg när det gäller att reformera den offentliga förvaltningen. Landet har
antagit en övergripande strategi och stärkt samordningen och planeringen av den
offentliga politiken genom att inrätta ett nytt sekretariat för den offentliga
politiken. Det behövs dock fortfarande en sund och övergripande reform som
bygger på en gedigen analys och verktyg för resultatstyrning. De
första stegen har tagits i genomförandet av de nationella strategier för
rättsliga reformer och kampen mot korruption som antogs förra året. Serbien
har gjort en bedömning av de betydande utmaningar som landets rättsväsen står
inför. Ett intensivt lagstiftningsarbete har ägt rum. Utvärderingsregler för
domare och åklagare har antagits. Ett stort antal domstolsordförande har
utnämnts på permanent basis. De första notarius publicus har tillträtt sina
ämbeten. Viktiga rättsakter har emellertid ännu
inte antagits, t.ex. lagen om kostnadsfri rättshjälp. Det har ännu inte gjorts
någon utvärdering av genomförandet av nyligen antagna lagar. Det krävs framsteg
för att säkerställa ett effektivt och oberoende rättsväsen. Rekryteringen och
utnämningen av domare sker fortfarande på grundval av otydliga kriterier.
Införandet av kontradiktorisk process och ändringar av domstolsnätverken har
ännu inte haft någon betydande inverkan på domstolsväsendets effektivitet och
kvalitet. Det
finns ett kraftfullt politiskt engagemang för att bekämpa korruption. Flera
utredningar av fall av korruption på hög nivå har genomförts och ansträngningar
har gjorts för att förbättra samordningen och det institutionella ledarskapet
på detta område. Korruptionen är dock fortfarande allmänt
utbredd på många områden och fortsätter att utgöra ett allvarligt problem. Andelen
åtal som leder till fällande domar är låg. Skyddsmekanismer för visslare har
ännu inte inrättats. Effektiva system för förebyggande åtgärder och påföljder
har ännu inte byggts upp. Den roll som spelas av byrån respektive rådet för
korruptionsbekämpning måste stödjas på högsta nivå och deras förslag och
rekommendationer följas upp. Missbruk av ställning inom den privata sektorn
används i överdriven utsträckning som åtalsgrund, och effektiva alternativ måste
tas fram. Serbien
har deltagit aktivt i det regionala samarbetet mellan brottsbekämpande
myndigheter, vilket har gett konkreta resultat i kampen mot organiserad
brottslighet, framför allt ett uppmärksammat gripande i samband med
organiserade kriminella grupper. En strategisk hotbildsbedömning avseende den
organiserade brottsligheten behövs för att utveckla strategisk planering och
analys och därefter lämpliga brottsbekämpande åtgärder, bland annat genom
konceptet underrättelsestyrt polisarbete. Trovärdiga
resultat när det gäller utredningar, åtal och domar måste utvecklas i fråga om
mål om korruption och organiserad brottslighet, inbegripet på hög nivå. Bekämpning av
organiserad brottslighet och korruption är grundläggande för att motverka
kriminell infiltration av de politiska, rättsliga och ekonomiska systemen. Framöver
kommer antagandet av trovärdiga och omfattande åtgärdsplaner för kapitlen 23
och 24, i linje med det nya tillvägagångssättet, att bli en viktig milstolpe
för Serbien. Den
rättsliga ramen för skyddet av minoriteter finns i stort sett på plats, men det
återstår att se till att den tillämpas enhetligt i hela Serbien på områden som
t.ex. utbildning, användning av språk samt tillgång till medier och
religionsutövning på minoritetsspråk. De positiva åtgärder som har vidtagits
för att förbättra romernas situation måste intensifieras, särskilt när det
gäller utbildning, bostäder och sysselsättning. Ytterligare oförminskade
ansträngningar krävs för att förbättra situationen för flyktingar och fördrivna
personer. Den
Pride-parad, som ägde rum i Belgrad den 28 september utan större tillbud, utgör
en viktig milstolpe på vägen mot ett reellt utövande av mänskliga rättigheter i
allmänhet och homo- och bisexuellas, transpersoners och intersexuella personers
(hbti-personers) rättigheter i synnerhet. Serbien tog ett viktigt steg mot
genomförandet av mediestrategin från 2011 genom att i augusti anta ett
medielagstiftningspaket, som syftar till att främja bättre insyn i ägandet och
finansieringen av medierna och att anpassa lagstiftning och praxis till EU:s
regelverk. Det finns dock farhågor om en försämring av möjligheterna att till
fullo utöva yttrandefriheten. Myndigheterna har ett avgörande ansvar för att
aktivt bidra till ett obehindrat utövande av yttrandefriheten, inbegripet genom
att ge lämpligt stöd till oberoende organ, människorättsförsvarare och
oberoende journalister. För att kunna främja alla grundläggande rättigheter och
genomföra strategin mot diskriminering krävs en ännu mer målmedveten och proaktiv
strategi. Serbien
har fortsatt att inta en konstruktiv hållning i det regionala samarbetet och
gjort betydande förbättringar när det gäller förbindelserna till vissa
grannländer. När det
gäller normaliseringen av förbindelserna med Kosovo har Serbien fortsatt
sitt engagemang för dialogen och genomförandet av det första avtalet om
principerna för en normalisering av förbindelserna från april 2013 och andra
avtal som ingåtts inom ramen för dialogen. Detta har lett till ett antal
oåterkalleliga förändringar på fältet: lokala val och parlamentsval har hållits
för första gången i hela Kosovo och avskaffandet av den serbiska polisen och de
serbiska rättsliga strukturerna har gått betydligt framåt. En varaktig lösning
för Kosovos integration i den sydösteuropeiska samarbetsprocessen (SEECP) har
godkänts. Även om det inte har hållits några möten på hög nivå sedan förtida
val utlystes i Kosovo har arbetet fortsatt på teknisk nivå, med framsteg i
fråga om tulluppbörd, integrerad gränsförvaltning, energi och telekommunikation.
Framstegen
i genomförandet av dialogen har dock överlag mattats av. Förtida allmänna val
har hållits i både Serbien och Kosovo. Det är viktigt att högnivådialogen
återupptas. Det är också väsentligt att båda sidor fortsätter att till fullo delta
i genomförandet av alla befintliga avtal i en positiv anda. Ytterligare
framsteg bör gradvis leda till en övergripande normalisering av förbindelserna
mellan Serbien och Kosovo i form av ett juridiskt bindande avtal före
slutförandet av Serbiens anslutningsförhandlingar, med målet att både Serbien
och Kosovo fullt ut ska kunna utöva sina rättigheter och fullgöra sina
skyldigheter. När det gäller
de ekonomiska kriterierna har Serbien gjort begränsade framsteg i
riktning mot att bli en fungerande marknadsekonomi. Serbien måste genomföra
strukturella reformer av många olika slag för att på medellång sikt klara
konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen. Ekonomin krympte
under det första halvåret, bland annat på grund av de kraftiga översvämningarna.
Regeringen har på allvar inlett sitt ambitiösa program för ekonomiska och
strukturella reformer och antagit en första uppsättning viktiga lagar rörande
arbete, privatisering och konkurser. Trots en rad nya åtgärder är obalanserna i
de offentliga finanserna fortfarande mycket höga och den offentliga skulden har
fortsatt att öka. Den växande exporten har dock bidragit till att minska de
externa obalanserna. Inflationen nådde historiskt låga nivåer och underskred
det målintervall som fastställts av centralbanken. Arbetslösheten var fortsatt
mycket hög. Det krävs
betydande insatser för att minska de offentliga utgifterna och genomföra de
antagna strukturella reformerna i syfte att återställa finanspolitisk
hållbarhet och i slutändan stödja tillväxt. En minskning av det kraftiga
statliga inflytandet på ekonomin förutsätter att man åtgärdar brister i den
stora offentliga sektorn och påskyndar privatiseringen i enlighet med den
fastställda tidsplanen, strömlinjeformar statligt stöd och förbättrar
företagsstyrningen av statsägda företag. Skatteuppbörden måste förbättras,
bland annat genom att gripa in i den stora informella sektorn. Företagsklimatet
lider av överdriven byråkrati, långsamma förfaranden för inträde på och utträde
från marknaden, många hinder för investeringar, t.ex. det svaga rättsliga
systemet och den långsamma takten för verkställande av avtal. Den höga andelen
nödlidande lån måste åtgärdas på ett effektivt sätt för att bankernas utlåning
ska förbättras. För att förbättra den fysiska infrastrukturen, särskilt efter
de skador som förorsakats av översvämningarna, krävs ytterligare ihärdiga
ansträngningar och ett större finanspolitiskt utrymme. Utbildningssystemet
måste göras effektivare med tanke på det sjunkande antalet elever och
kompetensglappet på arbetsmarknaden. När det gäller förmågan
att fullgöra de skyldigheter som följer av ett medlemskap har Serbien
fortsatt att anpassa sin lagstiftning till kraven i EU-lagstiftningen på många
områden. Landet har fortsatt att på ett smidigt sätt genomföra sina
skyldigheter enligt stabiliserings- och associeringsavtalet. Goda framsteg kan
rapporteras på området informationssamhället och medier i och med antagandet av
det paket med tre lagar som genomför 2011 års mediestrategi och därigenom
ytterligare anpassar Serbiens lagstiftning till EU:s regelverk. Lagstiftningen
om järnvägs-, luft- och vägtransporter har också anpassats ytterligare.
Offentliggörandet av resultaten av folk- och jordbruksräkningarna har fortsatt.
Bland reformprioriteringarna i den nya strategin för reformer av den offentliga
förvaltningen från januari 2014 ingår offentlig intern finansiell kontroll. När det gäller
utrikes- och säkerhetspolitiken bör Serbiens anpassning till EU:s deklarationer
och rådets beslut förbättras, så att Serbien uppfyller förhandlingsramens krav
på att gradvis anpassa politik och beslut på detta område till de som antagits
av Europeiska unionen och dess medlemsstater under perioden fram till
anslutningen. Serbien måste snarast utarbeta och genomföra tillförlitliga och
robusta övervaknings- och uppföljningsmekanismer för anpassningen till EU:s
regelverk på alla områden. Betydande insatser behövs också, inte bara för att
stärka och fullt ut genomföra den övergripande rättsliga ramen utan, framför
allt, för att backa upp dessa reformer med lämpliga ekonomiska och mänskliga
resurser. På vissa centrala områden av EU:s regelverk finns det brister i den
institutionella samordningen och ledarskapet, och tillsynsorganens oberoende
måste säkras. Lagstiftningen om kontroll av statligt stöd måste anpassas till
EU:s regelverk och i praktiken tillämpas på samtliga företag, inklusive sådana
som håller på att omstrukturas och privatiseras. Ytterligare ansträngningar
behövs för att effektivisera asylförfarandet så att det överensstämmer med EU:s
normer. De permanenta mottagningsanläggningarna måste snarast förbättras.
Serbien måste öka sina ansträngningar för en anpassning på energiområdet, bland
annat när det gäller gasledningen South Stream. Funktionell åtskillnad måste
införas i gassektorn och det offentliga gasbolaget Srbijagas måste
omstruktureras snabbt. Det krävs också anpassning på områdena beskattning,
miljö, klimatförändring och genetiskt modifierade organismer, tillsammans med
en avsevärd förstärkning av de övergripande systemen för hälso- och sjukvård
samt social trygghet. F.d.
jugoslaviska republiken Makedonien Landet
fortsätter på det hela taget att uppfylla de politiska kriterierna i
tillräckligt hög grad. Landet har fullgjort merparten av reformerna när det
gäller rättsväsendet och den offentliga förvaltningen, och gjort framsteg sedan
det uppnådde status som kandidatland 2005. Anpassningen av lagstiftningen är
hög i förhållande till var landet befinner sig i anslutningsprocessen.
Allvarliga problem kvarstår emellertid, och på vissa områden har de tilltagit.
Problemen rör särskilt med den alltmer splittrade politiska kulturen, de
allvarliga farhågorna om ökande politisering och statlig kontroll över statliga
institutioner och medier och den alltfort bräckliga situationen när det gäller
förhållandet mellan etniska grupper. Presidentvalet
och det förtida parlamentsvalet i april 2014 bedömdes av OSSE/ODIHR som väl
genomförda, men det konstaterades bristande åtskillnad mellan statens och
partiernas verksamhet, och den partiska medierapporteringen. Oron över
sammanblandningen av staten och regeringspartierna urholkar förtroendet för de
offentliga institutionerna. Bristen på dialog och de ihållande motsättningarna
mellan parterna ledde till en ny politisk kris. Den fick sin början genom
påståenden i samband med valet, och ledde till att det största
oppositionspartiet inte deltog i parlamentets arbete. De största politiska
partierna gör inte tillräckliga ansträngningar för att föra en konstruktiv
politik till förmån för hela väljarkåren och landet som helhet. Regeringen och
oppositionen bör vidta åtgärder för att återupprätta den politiska dialogen i
parlamentet. Regeringen måste se till att oppositionen kan utöva sin
demokratiska kontrollfunktion fullt ut. Samtidigt måste även oppositionen delta
på ett konstruktivt sätt i de demokratiska processerna. Politiseringen
av den offentliga förvaltningen, både på central och lokal nivå, är ett
allvarligt problem. Principerna om öppenhet, ansvarighet och meriter tillämpas
ännu inte fullt ut. OSSE/ODIHR rapporterar vidare om trovärdiga anklagelser om
påtryckningar på anställda i den offentliga sektorn i samband med valet i april
2014. Dessa frågor bör åtgärdas, bland annat genom den nya lagstiftningsramen. Domstolarnas
oberoende och behörighet måste ytterligare stärkas och ökad tonvikt läggas på
kvaliteten på den rättskipning som medborgarna erbjuds. Landets långtgående
rättsliga och tekniska framsteg på detta område överskuggas av den växande oron
över selektiv rättvisa. Goda resultat kan redan visas upp, men korruptionen är
fortfarande allmänt utbredd på många områden och fortsätter att utgöra ett
allvarligt problem. Ramen för bekämpning av korruption måste genomföras på ett
mer verkningsfullt sätt. Ytterligare
förbättringar har gjorts i fråga om polissamarbete och bekämpning av
organiserad brottslighet och människohandel. Man måste fortsätta att uppnå
resultat när det gäller utredningar, åtal och fällande domar i mål rörande
organiserad brottslighet och korruption. Bekämpning av organiserad brottslighet
och korruption är grundläggande för att motverka kriminell infiltration av de
politiska, rättsliga och ekonomiska systemen. Den övergripande
ramen för skyddet av de grundläggande rättigheterna har införts, men ökat fokus
måste sättas på dess faktiska genomförande. Fortsatta ansträngningar krävs för
att hantera farhågor om fördomar och diskriminering mot romer och för att
motverka intolerans mot homosexuella, bisexuella, transpersoner och
intersexuella (hbti-personer). När det gäller
mediernas frihet har situationen fortsatt att försämras. Regeringen utövar
inflytande över medierna, bland annat genom statligt finansierad reklam. I de
traditionella medierna förekommer sällan en verkligt oberoende rapportering och
tillförlitlig och objektiv information för allmänheten, och en välunderbyggd
offentlig debatt saknas. När det gäller
förbindelserna mellan folkgrupperna kan det konstateras att Ohrid-ramavtalet,
som fick slut på konflikten år 2001, tillhandahåller en ram för att garantera
samhällets multietniska karaktär. Det råder dock fortfarande brist på
förtroende mellan befolkningsgrupperna. Spänningar kan lätt utlösas av
händelser eller tillbud. Det behövs en mer proaktiv och gemensam strategi för
att främja ett inkluderande multietniskt samhälle. Översynen av
Ohrid-ramavtalet måste fortfarande slutföras och de rekommendationer som blir
resultatet av denna genomföras. Landet
upprätthåller generellt goda förbindelser med andra utvidgningsländer och
spelar en aktiv roll i det regionala samarbetet. En konstruktiv hållning i
förbindelserna med angränsande EU-medlemsstater är fortsatt viktig. Åtgärder
och uttalanden som inverkar negativt på landets goda grannförbindelser bör
undvikas. När det gäller
de ekonomiska kriterierna är f.d. jugoslaviska republiken Makedonien
fortfarande långt framskridet och har på vissa områden gjort en del ytterligare
framsteg när det gäller att upprätta en fungerande marknadsekonomi. För att
hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen på medellång sikt
måste landet ta sig an viktiga utmaningar genom att beslutsamt genomföra
strukturreformer. Den ekonomiska
återhämtningen har fortskridit, men den bygger endast på den externa sektorn,
och har haft begränsad effekt på arbetslösheten, som fortfarande är hög,
särskilt bland ungdomar. Framstegen är blygsamma när det gäller reformer för
att ta itu med de strukturella stelheterna på arbetsmarknaden. Den finansiella
stabiliteten har bevarats och de utländska direktinvesteringarna ökat.
Budgetdisciplinen samt insynen i och kvaliteten på de offentliga utgifterna har
försämrats. Framtidsutsikterna
för tillväxt och sysselsättning beror i stor utsträckning på företagsklimatet i
den inhemska privata sektorn. För att stödja detta måste tillståndsförfarandena
ytterligare underlättas, bland annat för att främja kopplingarna mellan
inhemska och utländska företag, påskynda förfarandena för utträde från
marknaden och, allmänt taget, sörja för lika villkor för alla företag i fråga
om efterlevnaden av regelverket för näringslivet. Tillgången till finansiering
måste förbättras, bland annat genom att få ny fart på bankutlåningen. En bättre
anpassning av arbetstagarnas kompetens till efterfrågan på arbetskraft måste
åstadkommas genom ytterligare reformer av utbildningssystemet, bland annat genomförandet
av strategin för yrkesutbildning. När det gäller de offentliga finanserna
påkallar den förnyade försämringen av budgetdisciplinen under 2013 och 2014
bättre förfaranden för budgetplanering och ökad samstämmighet mellan det årliga
budgetgenomförandet och den finanspolitiska strategin på medellång sikt.
Kvaliteten på de offentliga utgifterna bör förbättras, genom att i högre grad
styra kapitalutgifterna till tillväxtfrämjande investeringar. F.d.
jugoslaviska republiken Makedonien har gjort ytterligare framsteg när det
gäller att förbättra förmågan att fullgöra de skyldigheter som följer av ett
medlemskap. Landet fortsätter att delta i stabiliserings- och
associeringsprocessen och uppfylla sina åtaganden enligt stabiliserings- och
associeringsavtalet. Landet har ett
brett samarbete med EU på EU-regelverkets alla områden och har framskridit
långt med anpassningen av lagstiftning, både strategiskt och institutionellt.
Landets anpassningsnivå räcker till för att övergå till nästa skede i
anslutningsprocessen. Fokus bör nu riktas mot den administrativa kapaciteten
och det faktiska genomförandet. Vad gäller den
inre marknaden har en god anpassningsnivå i lagstiftningshänseende redan
uppnåtts i fråga om kapitalrörelser, posttjänster och bolagsrätt. På området
rättsliga och inrikes frågor är landet väl framskridet i sina förberedelser vad
gäller viseringspolitik, yttre gränser och Schengen samt polisiärt samarbete. Å
andra sidan är ytterligare ansträngningar nödvändiga särskilt rörande
regionalpolitik, miljö och klimatförändringar, socialpolitik och utbildning.
Den interna finansiella kontrollen i den offentliga sektorn måste också skärpas
och utvecklas i hela den offentliga förvaltningen. Rådet har ännu
inte beslutat om kommissionens förslag från 2009 om övergång till den andra
etappen i associeringen i enlighet med artikel 5 i stabiliserings- och
associeringsavtalet. Albanien
Albanien har
gjort ytterligare framsteg med att uppfylla de politiska kriterierna. En
högnivådialog om de centrala prioriteringarna har inletts och gemensamma
arbetsgrupper för att strukturera arbetet med de nödvändiga reformerna har
inrättats. Man har ännu inte inrättat ett nationellt råd för europeisk
integration för att främja delaktighet och samla alla aktörer kring
reformprocessen. En konstruktiv och hållbar dialog mellan regeringen och
oppositionen är avgörande för att reformerna ska vara hållbara. Parlamentet har
i samförstånd antagit en resolution om den europeiska integrationen. Det har
vidare antagit ett antal rättsliga åtgärder som är relevanta för
EU-integrationen, främst rörande kampen mot korruption och organiserad
brottslighet, och har också röstat om utnämningar inom domstolsväsendet.
Insynen i lagstiftningsförfarandet har förbättrats. Det spända politiska
klimatet har påverkat parlamentets arbete, och oppositionen har ofta uteblivit
från, och sedan juli bojkottat, allt parlamentariskt arbete. Både regeringen
och oppositionen måste se till att den politiska debatten huvudsakligen äger
rum i parlamentet. Regeringen måste se till att oppositionen kan utöva sin
demokratiska kontrollfunktion fullt ut. Samtidigt måste även oppositionen delta
på ett konstruktivt sätt i de demokratiska processerna. Reformen av den
offentliga förvaltningen har gått framåt, särskilt i och med ikraftträdandet av
förvaltningslagen, antagandet av relevant genomförandelagstiftning och åtgärder
för att förbättra rekryteringsförfarandena. Genomförandet måste ske med sikte
på att stärka avpolitiseringen, ansvarighetsskyldigheten och den yrkesmässiga
standarden inom den offentliga förvaltningen. Lagen om administrativa
förfaranden måste slutbehandlas och antas i enlighet med EU:s normer. Åtgärder
måste vidtas för att stärka de oberoende institutionernas oberoende och
resultat. Albanien har
vidtagit ytterligare åtgärder för att reformera rättsväsendet genom att
samarbeta med Venedigkommissionen i syfte att stärka rättsväsendets oberoende,
ansvarsskyldighet och professionalism och genom att inleda utarbetandet av
strategin för reformer av rättsväsendet 2014–2020. Några åtgärder har vidtagits
för att förbättra ansvarigheten och insynen i rättsväsendet, bland annat genom
ändringar av den lagstiftning som reglerar immuniteten för domare och åklagare.
Disciplinära förfaranden mot domare har lett till ett antal påföljder. De
administrativa domstolarna har inlett sin verksamhet, även om de ännu inte är
fullt fungerande. I lagen om det högsta juridiska rådet har ändringar införts
som syftar till att förbättra dess funktion. Det har emellertid framförts
farhågor om det skyndsamma antagandet av ändringarna utan deltagande av och
samråd med alla berörda aktörer. Många brister kvarstår och det finns en allmän
medvetenhet om att en djupgående reform av domstolsväsendet måste genomföras
omgående. Det måste göras ytterligare betydande ansträngningar för att trygga
rättsväsendets oberoende, effektivitet och ansvarsskyldighet, bland annat genom
ändringar av konstitutionen. Albanien måste med kraft fortsätta denna process
och samarbeta konstruktivt med alla berörda parter, inbegripet att fortsätta
samarbetet med Venedigkommissionen. Det krävs beslutsamma åtgärder för att
stärka systemet för disciplinära åtgärder för domare, åklagare och advokater
samt ytterligare förbättra domstolarnas effektivitet. Regeringen har visat
politisk vilja att agera beslutsamt för att förebygga och bekämpa korruption.
Den rättsliga ramen har stärkts och den politiska samordningen och kontrollen
på central nivå har förbättrats. En nationell samordnare mot korruption har
utsetts och ett antikorruptionsnätverk med kontaktpunkter i samtliga
fackministerier har inrättats. Korruptionen är dock fortfarande allmänt utbredd
på många områden, inbegripet inom rättsväsendet och de brottsbekämpande
organen, och utgör fortfarande ett särskilt allvarligt problem. Albanien måste
vidta åtgärder för att stärka den rättsliga ramen och anta strategin mot
korruption för 2014–2020 med tillhörande handlingsplaner. Det
interinstitutionella samarbetet måste förbättras och befintliga hinder för
förebyggande utredningar undanröjas. Albanien kommer också att behöva förbättra
sina resultat när det gäller utredningar, åtal och fällande domar i
korruptionsmål, särskilt på hög nivå. I kampen mot
organiserad brottslighet syns en positiv utveckling på en rad områden, med en
intensifierad brottsbekämpande verksamhet, bland annat i fråga om
narkotikabeslag, narkotikarelaterad brottslighet, ekonomisk brottslighet och
människohandel. Myndigheterna har särskilt vidtagit betydande åtgärder för att
bekämpa odling av och olaglig handel med cannabis, som fortfarande är ett
allvarligt problem, framför allt genom en omfattande polisinsats i byn Lazarat
och i den norra delen av landet. Det internationella samarbetet har stärkts.
Insatserna i kampen mot organiserad brottslighet måste dock intensifieras. Samarbetet
mellan de brottsbekämpande institutionerna bör förbättras ytterligare och de
rättsliga hinder som påverkar utredningarnas effektivitet bör undanröjas.
Albanien behöver hållbara insatser, i kombination med förebyggande och
systematiska ekonomiska utredningar och en konsekvent kontroll av efterlevnaden
av lagstiftningen, för att motverka alla former av brottslig verksamhet,
inbegripet penningtvätt, människohandel och narkotikahandel. Albanien bör
fortsätta att agera kraftfullt mot odlingen av cannabis. Bekämpning av
organiserad brottslighet och korruption är grundläggande för att motverka
kriminell infiltration av det politiska, rättsliga och ekonomiska systemet. När det gäller
de grundläggande rättigheterna har mötes- och förenings-, tanke-, samvets- och
religionsfriheten i allmänhet fortsatt respekterats. Samarbetet mellan de
statliga myndigheterna och det civila samhällets organisationer när det gäller
rättigheter för homosexuella, bisexuella, transpersoner och intersexuella
(hbti-personer) har förbättrats. Den rättsliga ramen för personer med
funktionsnedsättning har reviderats. Dess genomförande måste garanteras.
Könsdiskriminerande bestämmelser i lagstiftningen måste avlägsnas, den
institutionella kapaciteten för skydd av barn bör stärkas och problemet med
barns tvångsarbete bör åtgärdas. En handlingsplan för barns rättigheter har
antagits. Albanien måste rikta in sig på att genomföra åtgärder för att
förbättra integreringen av romer och skydda utsatta grupper. Skyddet av
immateriella rättigheter måste stärkas ytterligare, bland annat genom en
översyn av 2012 års reformstrategi för ägande och en förstärkning av säkerheten
i fråga om äganderätten. När det gäller yttrande- och mediefriheten har
regeringen underlåtit att handla i enlighet fastställda prioriteringar.
Myndigheten för audiovisuella medier måste få tillbaka sina lagstadgade
uppgifter och dess oberoende måste garanteras i praktiken. Den otillåtna
användningen av frekvenser som flera programföretag ägnar sig åt är fortfarande
ett problem. Albaniens
positiva engagemang för regionalt samarbete och goda grannförbindelser är
fortfarande av största vikt. När
det gäller de ekonomiska kriterierna har Albanien gjort ytterligare
några framsteg mot att bli en fungerande marknadsekonomi. Albanien bör kunna
hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen på medellång sikt,
förutsatt att landet ytterligare påskyndar sina strukturreformer. Albanien har
bibehållit sin makroekonomiska stabilitet, gjort framsteg med betalningar av
förfallna skulder och vidtagit åtgärder för att förbättra skatteförvaltningen
och skatteuppbörden. Den ekonomiska tillväxten har emellertid ytterligare
avtagit och underskottet i bytesbalansen är fortfarande stort, vilket
återspeglar landets svaga konkurrenskraft. Budgetunderskottet låg över målnivån
2013 och den stora offentliga skulden ökade ytterligare, vilket begränsar det
finanspolitiska manöverutrymmet. Inflationen har förblivit låg, vilket gjort
det möjligt att fortsätta de penningpolitiska lättnaderna, men till följd av
den höga nivån på nödlidande lån i affärsbankerna har detta inte lett till
kredittillväxt. Arbetslösheten är hög och den informella ekonomin är
fortfarande omfattande. Albanien bör
fortsätta budgetkonsolideringen i syfte att minska statsskulden, samtidigt som
landet bevarar utrymmet för utgifter som gynnar tillväxt. Man bör reformera
energisektorn och gå vidare med genomförandet av pensions- respektive
skatteförvaltningsreformerna för att minska riskerna för de offentliga
finanserna. Bankernas utlåning och kredittillväxt måste stödjas genom
fortlöpande betalning av statliga utestående skulder till företag och genom att
åtgärda nödlidande lån. Hindren för utveckling av den privata sektorn bör
undanröjas genom att förbättra företagsklimatet, vilket kännetecknas av brister
i tillämpningen av rättsstatsprincipen, brister i regelverket och osäkerhet om
äganderätten. Att skapa ett gynnsamt klimat för privata investeringar, särskilt
utländska direktinvesteringar, är av avgörande betydelse för diversifieringen
av den smala produktionsbasen. Utbildningen bör förbättras ytterligare i syfte
att åtgärda kompetensglappet på arbetsmarknaden och öka anställbarheten. Genomförandet av
stabiliserings- och associeringsavtalet, som trädde i kraft i april 2009,
fortsatte på det hela taget smidigt. Albanien har fortsatt att anpassa sin
lagstiftning till EU:s krav på ett antal områden och därigenom förbättrat sin förmåga
att fullgöra de skyldigheter som följer av ett medlemskap. En ny nationell
plan för EU-integrationen för 2014–2020 har antagits. De konkreta
förbättringarna har emellertid varit måttliga på de flesta områden. Albanien
kommer att behöva göra betydande ansträngningar för att förbättra sina
förberedelser för att genomföra EU:s regelverk. Det krävs ytterligare ansträngningar
för att säkerställa skyddet för immateriella rättigheter. Lösningen av tvisten
mellan regeringen och kraftbolaget CEZ har bidragit till att bana väg för
ytterligare reformer inom energisektorn. Att intensifiera insatserna på detta
område, även när det gäller diversifieringen av energikällor och elmarknadens
funktion, är en förutsättning för ekonomisk utveckling. Albanien kommer också
att behöva stärka miljöskyddet och åtgärda de brister som konstaterats på
områdena transport, livsmedelssäkerhet samt konsumentskydd och hälsoskydd. Den
administrativa kapaciteten och yrkesmässiga standarden hos de organ som
ansvarar för att genomföra EU:s regelverk måste stärkas och tillsynsorganens
oberoende skyddas. Att förbättra insynen och ansvarsskyldigheten, särskilt när
det gäller offentlig upphandling och förvaltning av offentliga finanser, är av
största vikt. Bosnien
och Hercegovina Landet
har även denna gång gjort mycket begränsade framsteg vad gäller de politiska
kriterierna. Det
har inte skett några påtagliga framsteg när det gäller att upprätta
funktionella och hållbara institutioner. Den parlamentariska församlingen i
Bosnien och Hercegovina har likaså gjort mycket begränsade framsteg med att
anta EU-relaterad lagstiftning. Politiska och etniska tvister har haft en
betydande negativ inverkan på det arbete som utförs i församlingarna på stats-
och federationsnivå. Samarbetet med
det civila samhället på stats-, entitets- och kantonsnivå är fortfarande svagt.
De sociala protester som ägde rum i början av 2014 visar vikten av att alla
regeringar prioriterar att tillgodose befolkningens socioekonomiska behov,
särskilt när det gäller att ta itu med den mycket höga ungdomsarbetslösheten
och hjälpa behövande personer, även efter de kraftiga översvämningarna i maj. Mot bakgrund av
det politiska klimatet har mycket begränsade framsteg gjorts när det gäller att
reformera den offentliga förvaltningen och förbättra dess förmåga att uppfylla
kraven för EU-integration. Uppsplittringen av det rättsligt-administrativa ramverket
på olika nivåer av förvaltningen utgör fortfarande en källa till allvarlig oro,
eftersom den i hög grad påverkar funktionen hos systemet för offentliga
tjänster. En ny strategi för reformerna av den offentliga förvaltningen efter
2014 måste utvecklas. De nödvändiga reformerna av förvaltningen av de
offentliga finanserna måste behandlas på ett övergripande sätt. I fråga om
reformerna av rättsväsendet gjordes få framsteg. Den strukturerade dialogen om
rättsliga frågor är fortfarande en viktig plattform för att uppnå konsensus om
reformer av rättsväsendet och den har ytterligare utvidgats till andra frågor
som rör rättsstatsprincipen. Reformen av domstolsväsendet på statlig nivå måste
genomföras så snart som möjligt. Bristen på mänskliga resurser på alla nivåer
för att ta itu med eftersläpningen i fråga om mål rörande krigsförbrytelser har
delvis avhjälpts. För att uppnå hållbarhet krävs dock gedigen planering och
lämpligt stöd från de behöriga inhemska myndigheterna. Domstolsväsendet måste
ytterligare förstärkas genom införande av disciplinära verktyg och lämpliga
bestämmelser rörande intressekonflikter. Det har gjorts
få framsteg i reformarbetet för att minska korruptionen, som fortsätter att
påverka hela den offentliga sektorn. Problemet är störst i samband med
tillhandahållandet av tjänster och tillgång till sysselsättning. Favoritismen
inom politiska nätverk är utbredd och påverkar alla förvaltningsnivåer.
Utredningen och lagföringen i uppmärksammade mål är fortfarande otillräcklig
och det totala antalet effektiva utredningar, åtal och fällande domar är lågt.
Det finns ringa politisk vilja att gå från ord till handling när det gäller
korruption, inbegripet utredningar och fällande domar i uppmärksammade mål. I
kampen mot organiserad brottslighet har det överlag bara gjorts begränsade
framsteg. Den organiserade brottsligheten utgör fortfarande ett allvarligt
problem trots vissa framgångsrika gemensamma insatser, bland annat genom nära
samordning med grannländerna. Bekämpning av organiserad brottslighet och
korruption är grundläggande för att motverka kriminell infiltration av de
politiska, rättsliga och ekonomiska systemen. Den rättsliga
och institutionella ramen för respekten för de mänskliga rättigheterna har
upprättats och de viktigaste delarna av internationella lagar rörande mänskliga
rättigheter har införlivats med rättssystemet. De ökade politiska och
ekonomiska påtryckningarna på medierna samt trakasserier av och hot mot
journalister och redaktörer utgör källor till allvarlig oro. Det behövs ytterligare
insatser för att göra skolorna mer inkluderande och få ett slut på den
fortsatta segregeringen i form av ”två skolor under ett tak” i federationen.
Fall av hatpropaganda, våld och diskriminering mot homosexuella, bisexuella,
transpersoner och intersexuella (hbti-personer) måste förebyggas och utredas.
Mycket goda framsteg har gjorts när det gäller att tillgodose bostadsbehoven
för romer, men insatserna när det gäller deras utbildning, hälsa och
sysselsättning behöver stärkas. När det gäller flyktingar och internflyktingar
måste det sörjas för ett reellt genomförande av den reviderade strategin,
särskilt beträffande dess socioekonomiska aspekter. Bosnien och Hercegovina har
fortsatt att aktivt delta i det regionala samarbetet och att upprätthålla goda grannförbindelser.
Vad gäller de ekonomiska
kriterierna har Bosnien och Hercegovina gjort få framsteg med att bli en
fungerande marknadsekonomi. Det behövs betydande insatser för att avhjälpa de
kvarstående strukturella svagheterna för att landet ska kunna hantera
konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom EU på lång sikt. En blygsam
återhämtning har skett när det gäller den ekonomiska tillväxten, och
underskottet i bytesbalansen har minskat trots de ihållande externa
obalanserna. Återhämtningen är fortfarande bräcklig till följd av svag inhemsk
efterfrågan och en smal produktionsbas. De kraftiga översvämningarna under
våren förväntas förvärra den ekonomiska och finanspolitiska situationen på kort
sikt. Ansträngningar har gjorts för att förbättra den finanspolitiska
samordningen i federationen och uppbörden av indirekta skatter. Bosnien och
Hercegovina bör omgående vidta ytterligare åtgärder för att upprätthålla
budgetdisciplinen. Dessutom krävs åtgärder för att minska
den betydande statliga närvaron i ekonomin samt minska nivån på de offentliga
utgifterna och förbättra deras sammansättning och inriktning.
Ineffektiviteten i offentliga företag bör också åtgärdas på ett ändamålsenligt
sätt. Bättre samordning mellan och inom entiteterna skulle avsevärt underlätta
och förbättra utformningen av den ekonomiska politiken. De stora obalanserna på
arbetsmarknaden, som återspeglas i den ihållande höga arbetslösheten, särskilt
bland ungdomar, och det synnerligen låga arbetskraftsdeltagandet kräver
kraftfulla åtgärder för att undanröja negativa incitament för arbete och för
att förbättra kvaliteten på utbildningen. Bristerna i den rättsliga miljön och
företagsklimatet, bland annat den långsamma takten för verkställande av avtal
och kostsamma och komplexa förfaranden för inträde på och utträde från
marknaden samt den underutvecklade infrastrukturen bör åtgärdas för att stödja
utvecklingen av den privata sektorn och främja investeringar, särskilt från
utlandet. Den informella sektorn utgör fortfarande en stor
utmaning i detta sammanhang. Den höga nivån på nödlidande lån måste också fås
ner. Liksom under
fjolåret har bristen på ett verkligt politiskt stöd för EU-agendan, avsaknaden
av en fungerande samordningsmekanism för EU-frågor och de interna tvisterna om
behörighet resulterat i begränsade framsteg med tillnärmningen till EU:s
lagstiftning och normer. Detta gäller särskilt områdena fri rörlighet för
personer och arbetskraft, frihet att tillhandahålla tjänster och
etableringsfrihet, fri rörlighet för varor, konsumentskydd, sysselsättning och
socialpolitik, utbildning, kultur och forskning, industri och små och
medelstora företag, miljö- och klimatfrågor och transporter. På ett antal
områden hämmas ytterligare framsteg av bristen på landsomfattande strategier. Få framsteg har
gjorts på områdena jordbruk och landsbygdsutveckling, livsmedelssäkerhet,
veterinära och fytosanitära frågor samt fiske. Bristande överensstämmelse med
EU:s krav på detta område fortsätter att hindra export av varor av animaliskt
ursprung till EU. För att råda bot på denna beklagliga situation krävs
kraftfulla och väl samordnade ansträngningar. På
skatteområdet har Bosnien och Hercegovina antagit en skatteordning för
småbryggerier som är oförenlig med skyldigheterna enligt interimsavtalet,
eftersom den innebär diskriminering av import av öl. Inga större framsteg har
gjorts inom energisektorn på grund av den administrativa strukturens
komplexitet, tvister om behörighet mellan den statliga nivån och entiteterna
och bristande politisk vilja. Detta har bland annat lett till ett allvarligt
och ihållande åsidosättande av landets skyldigheter enligt fördraget om
energigemenskapen när det gäller gasområdet. Detta måste åtgärdas omedelbart.
Framsteg kan rapporteras bland annat i fråga om den inre marknaden, med antagandet
av lagen om offentlig upphandling, som gör det möjligt för landet att anpassa
sig till EU-direktiven från 2004. Samarbetet mellan statistikorgan på entitets-
respektive statsnivå har förbättrats, särskilt i samband med folk- och
bostadsräkningen. Kosovo
När det gäller
de politiska kriterierna har Kosovos politiska dagordning under det
senaste året präglats av lokala och allmänna val och deras följder. De allmänna
valen i juni var öppna och välorganiserade. Valdagen förlöpte utan större
incidenter och väljarna röstade fritt i hela Kosovo, inbegripet i de fyra
nordliga kommunerna. Genom valen konsoliderades de framsteg som gjordes i de
lokala valen i slutet av 2013. I båda fallen förbättrades valprocessen. Det
förekom färre fall av valfusk än i valet 2010, och de hanterades effektivt. Ett
betydande antal av målen från 2010 är fortfarande under behandling i domstol.
Kosovo har ännu inte följt de rekommendationer som lämnats av
valövervakningsuppdragen och experter. I dessa ingår att anta en övergripande
vallag och förbättra röstlängdernas tillförlitlighet. Kosovo måste genom
valreformer se till att den rättsliga ramen för val motsvarar bästa praxis i
EU. I detta hänseende kan Kosovo ha hjälp av sitt nyförvärvade medlemskap i
Venedigkommissionen. Ett bakslag är
att det nya parlamentets mandatperiod inte kunde inledas smidigt och i rätt
tid. Den nya regeringen och parlamentet måste ingjuta ny kraft i Kosovos
reformagenda. Båda institutionerna måste bygga på det befintliga politiska
samförståndet om EU-integration i Kosovo. Kosovos regering har visat sin
kapacitet att samordna sin agenda för EU-integration, särskilt när det gäller
förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal. Kosovos
förhandlare har, med hjälp av expertkunskap inom olika avdelningar och
institutioner, gjort betydande ansträngningar i sin granskning av den
föreslagna texten och analys av dess eventuella verkningar. Detta är ett
uttryck för en god förståelse av konsekvenserna av de åtaganden som gjorts. För att
genomföra och fullgöra skyldigheterna inom ramen för det framtida
stabiliserings- och associeringsavtalet måste Kosovos regering och parlament
fokusera på genomförandet av lagstiftning och politik. I utarbetandet av
lagstiftning och politik måste man på ett realistiskt sätt beakta de resurser
som krävs. Den nya valperioden utgör ett tillfälle att förbättra övervakningen
av den verkställande makten och lagstiftningsprocessen. Parlamentets roll i
övervakningen av oberoende institutioner och tillsynsmyndigheter måste stärkas.
Oberoendet för dessa organ måste upprätthållas och utnämningarna till dem måste
ske utan dröjsmål, på grundval av ett rättvist och politiskt oberoende
urvalsförfarande med objektiva kriterier. Det goda
samarbetet med EU:s rättsstatsuppdrag, Eulex, har fortsatt. Kosovos myndigheter
har gjort ett betydande politiskt åtagande om att förlänga uppdragets mandat
och gått med på att inrätta en specialiserad domstol för att avkunna domar
utifrån resultaten av den särskilda utredningsgruppens arbete. För att slutföra
denna process måste Kosovo anta nödvändiga ändringar i sin lagstiftning och
konstitution. De rättsliga myndigheterna har väl klarat av de strukturella
utmaningarna, bland annat den heltäckande reform av rättsväsendet som antogs
2013 och processen för överföring av vissa Eulex funktioner till de lokala
myndigheterna. Den strukturerade dialogen om rättsstatsprincipen har fortsatt
att stödja denna process. Eftersläpningen av ärenden och säkerställandet av en
opartisk och oberoende rättskipning är fortfarande en utmaning. Kosovos
rättsliga myndigheter måste på ett proaktivt sätt fullfölja åtal på grundval av
tillåtligt bevismaterial, och snabbt utfärda välmotiverade domar, oberoende av
den rådande offentliga eller politiska opinionen. När det gäller
kampen mot korruption och organiserad brottslighet har antalet utredningar av
narkotikarelaterade brott ökat och vissa grupper som bedrivit människohandel
upplösts. Kosovo befinner sig dock i ett tidigt skede i kampen mot organiserad
brottslighet och korruption, och de faktiska fällande domarna och
narkotikabeslagen är få. De brottsbekämpande organen är ovilliga att inleda
ekonomiska utredningar och antalet fall av frysning och förverkande av
tillgångar som begärts av rättsväsendet och verkställts av polisen är
fortfarande litet. Hot mot vittnen är fortfarande ett stort problem. Den nya
regeringen och det nya parlamentet måste visa nolltolerans mot korruption och
organiserad brottslighet samt en tydlig politisk vilja i kampen mot korruption
och organiserad brottslighet. Kosovos politiska skikt måste visa sin
beredvillighet att godta resultatet av oberoende rättsliga processer. Att
bekämpa organiserad brottslighet och korruption är grundläggande för att
motverka kriminell infiltration av de politiska, rättsliga och ekonomiska
systemen. Genomförandet av
strategin (2010–2013) och handlingsplanen (2012–2014) för reformerna av den
offentliga förvaltningen har varit en stor utmaning för Kosovo, och resultaten
har varit mycket begränsade. Med utgångspunkt i ett seriöst politiskt
engagemang måste Kosovo införa ett realistiskt strategiskt ramverk för
beslutsfattande och utarbetande av lagstiftning samt det praktiska
genomförandet av reformer. Man bör prioritera att fullborda den rättsliga ramen
för den offentliga förvaltningen, se till att den är politiskt oberoende och
genomföra prestationsbedömningar av civilförvaltningen. Kosovo måste anta en
lag om allmänna administrativa förfaranden, vilket är avgörande för
utvecklingen av ett företagsvänligt klimat. Vissa regler och bestämmelser för
förvaltningen av de offentliga finanserna har införts, men Kosovo bör ställa
upp en mer heltäckande strategi för reformer på detta område. Kosovo måste se
till att reformerna genomförs och förbättra uppföljningen av riksrevisorns
rapporter. De mänskliga och
grundläggande rättigheterna är det hela taget fortsatt garanterade i lag i
Kosovo. Den oberoende mediekommissionen är ånyo fullt fungerande. De personer
som begick våldshandlingar riktade mot tidningen Kosovo 2.0 fick villkorliga
domar. Hoten och angreppen mot hbti-aktivister och journalister har fortsatt,
vilket utgör ett allvarligt problem. Villkor för yttrande- och mediefriheten
måste upprättas. Rätten till egendom måste tillämpas i praktiken, inbegripet
kvinnors tillgång till ärvd egendom. Kosovo måste strömlinjeforma sitt
institutionella system för skyddet av de mänskliga rättigheterna.
Ansvarsområdena är oklara, vilket hindrar genomförandet av lagstiftningen och
övervakningen. Mark har
upplåtits till några romska familjer som är internflyktingar och bor i läger i
Montenegro. Huvudbyggnaden i lägret för romer i Leposaviq/Leposavić har
stängts. Rådet för genomförande och övervakning har arbetat för ett bättre
skydd av det kulturella och religiösa arvet. Kosovo måste emellertid öka
sina ansträngningar för att säkerställa genomförandet av ramarna för
lagstiftningen och politiken, däribland handlingsplanen för integrering av de
romska, ashkaliska och egyptiska folkgrupperna. Säkerhetsrelaterade incidenter
och brott riktade mot personer som tillhör minoriteter och deras egendom måste
utredas och lagföras noggrant och skyndsamt. Lagarna om staden Prizrens
historiska centrum och byn Velika Hoča/Hoçë e Madhe måste genomföras.
Situationen när det gäller lagen om Velika Hoča/Hoçë e Madhe är särskilt
oroande eftersom inga framsteg i genomförandet har gjorts, trots ett kommunalt
beslut i februari 2013 om att gå vidare och föreskrifter från ministeriet för
miljö och fysisk planering. Kraftfulla åtgärder krävs för att förhindra olaglig
bebyggelse och rivning av kulturminnen. När det gäller
regionalt samarbete har Kosovo gjort ytterligare framsteg och ingått
ytterligare bilaterala samarbetsavtal med flera grannländer. När
det gäller normaliseringen av förbindelserna med Serbien har Kosovo
fortsatt sitt engagemang för dialogen och genomförandet av det första avtalet
om principerna för en normalisering av förbindelserna från april 2013 och andra
avtal som ingåtts inom ramen för dialogen. Detta har lett till ett antal
oåterkalleliga förändringar på fältet: lokala val och parlamentsval har hållits
i hela Kosovo för första gången och avvecklingen av den serbiska polisen och de
serbiska rättsliga strukturerna har gått betydligt framåt. En varaktig lösning
för Kosovos integration i den sydösteuropeiska samarbetsprocessen (SEECP) har
godkänts. Även om det inte har hållits några möten på hög nivå sedan förtida
val utlystes i Kosovo har arbetet fortsatt på teknisk nivå, med framsteg i
fråga om tulluppbörd, integrerad gränsförvaltning, energi och telekommunikation. Framstegen
i genomförandet av dialogen har dock överlag mattats av. Förtida allmänna val
har hållits i både Serbien och Kosovo. Det är viktigt att högnivådialogen
återupptas. Det är också väsentligt att båda sidor fortsätter att till fullo
delta i genomförandet av alla befintliga avtal i en positiv anda. Ytterligare
framsteg bör gradvis leda till en övergripande normalisering av förbindelserna
mellan Serbien och Kosovo i form av ett juridiskt bindande avtal före
slutförandet av Serbiens anslutningsförhandlingar, med målet att både Serbien
och Kosovo fullt ut ska kunna utöva sina rättigheter och fullgöra sina
skyldigheter. När det gäller
de ekonomiska kriterierna har Kosovo gjort begränsade framsteg i
riktning mot att bli en fungerande marknadsekonomi. För att landet ska kunna
hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom EU på lång sikt behövs det
betydande ansträngningar för att avhjälpa de kvarstående strukturella
svagheterna. Den ekonomiska
tillväxten förblev positiv och låg på 3,4 %, men detta har inte lett inte
till några förbättringar i förhållandena på arbetsmarknaden. Stora externa
obalanser kvarstår trots en viss minskning av underskottet i handelsbalansen.
Den makroekonomiska stabiliteten har i stort sett bevarats trots betydande
tillfälliga ökningar av de löpande utgifterna, särskilt för löner och
pensioner. Sådan praxis försämrar öppenheten, förutsägbarheten och
trovärdigheten inom finanspolitiken, komplicerar den finanspolitiska
planeringen och ändrar sammansättningen av utgifterna i riktning mot mindre
tillväxtfrämjande utgifter. Det är
synnerligen viktigt att den finanspolitiska planeringen stärks och att den
finanspolitiska regeln genomförs. Dessutom bör beslut om stora
infrastrukturprojekt, till exempel inom transportsektorn, bygga på grundliga
kostnadsnyttoanalyser för att maximera de ekonomiska fördelarna. Mot bakgrund
av den ihållande och mycket höga arbetslösheten bör ansträngningar göras för
att främja en utveckling av den privata sektorn genom förbättringar av
företagsklimatet. I detta syfte bör hinder som hänger samman med svag
administrativ kapacitet, svårigheter att få tillgång till finansiering samt
långdragna och komplicerade privatiseringsförfaranden åtgärdas så snart som
möjligt. Kosovo måste sörja för ett väl fungerande rätts- och domstolsväsen,
förbättra efterlevnaden av avtal och på ett verkningsfullt sätt minska
dröjsmålen i domstolarna. Den ekonomiska statistiken måste förbättras. I fråga om anpassningen
till EU:s lagstiftning och normer har Kosovos institutioner visat sin
kapacitet att uppnå resultat med de politiska prioriteringarna, t.ex.
förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal, dialogen om
viseringsliberalisering och dialogen med Serbien. Detta har man uppnått tack
vare ett starkt politiskt engagemang. Resultatet på andra prioriterade områden
har varit mer ojämnt. Den grundläggande rättsliga ramen för kapitalrörelser
finns kvar, men hindren för utlänningars köp av fast egendom kvarstår. På
området konkurrens uppvisar Kosovo begränsade resultat, vilket beror på en
synnerligen svag övervakning av verksamhet som strider mot konkurrensregler och
av statligt stöd. Kosovo måste se till att konkurrensmyndigheterna är effektiva
och oberoende. Lagen om offentlig upphandling har ändrats så att det införs
förmånsbehandling för lokala producenter. Dessa förmåner måste avskaffas inom
fem år efter att stabiliserings- och associeringsavtalet träder i kraft. Det har skett en
stadig förbättring av Kosovos energiförsörjning, och strömavbrott är numera
sällsynta. En explosion i kraftverket Kosovo A visade dock systemets
bräcklighet. Kosovo måste mer aktivt förbereda en avveckling av detta
kraftverk. Det har gjorts goda framsteg inom jordbruk och livsmedelssäkerhet,
trots knappa resurser. Överföringen av inspektörer till den centrala
myndigheten måste slutföras skyndsamt. Detta är avgörande för efterlevnaden av
livsmedelsnormerna och de veterinära normerna, som är viktiga för handeln inom
ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet. Bristen på intresse för
miljön har blivit ett allvarligt problem för folkhälsan och livskvaliteten i Kosovo. Turkiet
När det
gäller de politiska kriterierna kännetecknades även detta år av stora
kontraster. Å ena
sidan fortsatte genomförandet av de reformer som antagits under tidigare år.
Man har antagit och genomfört flera åtgärder inom ramen för det tredje och det
fjärde reformpaketet för rättsväsendet, liksom åtgärder som aviserades i det
demokratiseringspaket som lades fram i september 2013. Genom dessa åtgärder
sänktes bland annat tröskelvärdet för budgetstöd till politiska partier,
tilläts politisk verksamhet på andra språk och dialekter än turkiska och
infördes bestämmelser om privat undervisning i andra språk och dialekter än
turkiska. Antagandet i mars av en handlingsplan om förebyggande av kränkningar
av den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de
grundläggande friheterna var ett viktigt steg för anpassningen av Turkiets
lagstiftning och praxis med rättspraxis från Europeiska domstolen för de
mänskliga rättigheterna (Europadomstolen). Författningsdomstolen har fortsatt
att tillämpa förfarandet enligt vilket enskilda kan väcka talan. Den tog ett
antal viktiga beslut som stärker skyddet av de grundläggande rättigheterna i
landet och visar motståndskraften hos landets konstitutionella system. I juni
antog det turkiska parlamentet en lag för att ”få en solidare rättslig grund
för konfliktlösningsprocessen”, som syftar till en lösning på den kurdiska
frågan. Lagen antogs med brett stöd över partigränserna. Den innehåller
åtgärder för att bekämpa terrorism, stärka social integration, återintegrera
dem som lämnar Kurdistans arbetarparti (PKK) och lägger ned sina vapen, och
förbereda den allmänna opinionen för tidigare kombattanters återvändande. Lagen
stärker grunden för konfliktlösningsprocessen och bidrar till stabilitet och skydd
av de mänskliga rättigheterna i Turkiet. I
september lade ministeriet för EU-frågor fram en EU-strategi som är avsedd att
stärka Turkiets anslutningsprocess. Strategin bygger på följande tre pelare:
politiska reformer, socioekonomisk omvandling inom ramen för
anslutningsprocessen och en kommunikationsstrategi. Den väntas följas upp genom
handlingsplaner med konkreta åtgärder och tidsplaner. Å andra
sidan har regeringens reaktion på anklagelserna om korruption riktade mot högt
uppsatta personer, däribland medlemmar av regeringen och deras familjer, gett
anledning till allvarlig oro över rättsväsendets oberoende och
rättsstatsprincipen. Regeringens reaktion bestod bland annat i ändringar av
lagen om Högsta rådet för domare och åklagare och många efterföljande
omplaceringar och uppsägningar av domare och åklagare, samt omplaceringar,
uppsägningar, eller till och med gripanden, av ett stort antal poliser. Detta
har lett till farhågor när det gäller domstolsväsendets och polisens operativa
kapacitet och kastar allvarliga tvivel över deras förmåga att genomföra
utredningarna av påstådd korruption på ett icke-diskriminerande, öppet och
opartiskt sätt. Författningsdomstolen förklarade ett antal bestämmelser i lagen
om Högsta rådet för domare och åklagare författningsstridiga, varefter
parlamentet ändrade lagstiftningen och återinförde de tidigare bestämmelserna. Denna
utveckling har också lett till en ökad polarisering inom det politiska
spektrumet. Flera rättsakter som föreslagits av den styrande majoriteten, bland
annat rörande grundläggande frågor för den turkiska demokratin antogs utan
egentlig parlamentarisk debatt eller samråd med intressenter och det civila
samhället. Den övergripande beslutsprocessen, både nationellt och lokalt, bör
innefatta mer strukturellt och systematiskt samråd med det civila samhället.
Det är viktigt att reformera dagens rättsliga klimat så att det i högre grad
gynnar en vidare framväxt av organisationer i det civila samhället i allmänhet. På
området yttrandefrihet fortsatte den breda offentliga debatten om frågor som
tidigare ansetts känsliga, t.ex. den kurdiska och den armeniska frågan. Ett
antal bestämmelser i Turkiets rättsliga ram och domarkårens tolkning av dessa
hämmar alltjämt yttrandefriheten, bland annat mediernas frihet. Ändringar av
internetlagen begränsar yttrandefriheten på internet. Totalförbuden mot
användning av YouTube och Twitter har gett anledning till allvarlig oro. Dessa
förbud har senare förklarats författningsstridiga av författningsdomstolen.
Statliga tjänstemän har fortsatt att göra uttalanden som har uppfattats som hot
mot medierna. I kombination med ägandestrukturen hos de turkiska medierna har
detta lett till omfattande självcensur i medierna och journalister har sagt upp
sig eller avskedats. Den
turkiska lagstiftningen rörande rätten till mötesfrihet fokuserar mer på om en
demonstration är laglig än på dess fredliga karaktär, och de brottsbekämpande
myndigheternas tillämpning av lagstiftningen måste anpassas till europeiska
normer. Lagstiftningen om en nämnd för övervakning av brottsbekämpningen som
ett oberoende tillsynsorgan för polisbrott måste antas. Strafflagstiftningens
otydliga definition av medlemskap i en väpnad organisation ger fortsatt upphov
till många gripanden och åtal. I frågor rörande tro och vapenvägran har en
rättslig ram som är förenlig med Europakonventionen ännu inte införts.
Betydande ansträngningar behövs för att i praktiken garantera rättigheterna för
kvinnor och barn samt homosexuella, bisexuella, transpersoner och intersexuella
(hbti-personer). Våld i hemmet, sporadiska ”hedersrelaterade” mord och
tvångsäktenskap i tidig ålder utgör fortfarande en källa till allvarlig oro.
Turkiet måste säkerställa full respekt för all äganderätt, även för andra
religiösa samfund än muslimska. Dessa brister
måste rättas till och myndigheterna måste öka sina ansträngningar att skydda
övriga grundläggande fri- och rättigheter så att alla medborgare utan hinder
kan utöva sina rättigheter. Undertecknandet
av återtagandeavtalet mellan EU och Turkiet den 16 december 2013, parallellt
med inledandet av dialogen om viseringsliberalisering, har skapat en ny dynamik
i förbindelserna mellan EU och Turkiet. Avtalet om återtagande trädde i kraft
den 1 oktober 2014, och den första rapporten om Turkiets framsteg inom ramen
för färdplanen för viseringsliberalisering kommer att offentliggöras den 20
oktober 2014. Det är viktigt att gå framåt i dessa två processer. Det är
avgörande att avtalet genomförs till fullo och på ett verkningsfullt sätt i
förhållande till samtliga medlemsstater. När det
gäller kampen mot organiserad brottslighet har Turkiet förbättrat sitt program
för att motverka finansiering av terrorism, konsoliderat sitt nätverk av
enheter för vittnesskydd och omorganiserat ansvarsområdena i bekämpningen av människohandel.
De omfattande omplaceringarna av poliser har lett till farhågor med tanke på
deras inverkan på den operativa kapaciteten hos viktiga polisenheter som deltar
i bekämpning av organiserad brottslighet. Bekämpning av organiserad
brottslighet och korruption är grundläggande för att motverka olagligt
inflytande från kriminella grupper på de politiska, rättsliga och ekonomiska
systemen. I fråga
om utrikespolitiken fortsätter Turkiet att spela en viktig roll i sitt
närområde. Landet har spelat en särskilt viktig roll i Syrienkonflikten, genom
att kraftfullt och upprepade gånger fördöma den syriska regimens våld mot
civila, stödja framväxten av en mer enad opposition och tillhandahålla viktigt
humanitärt bistånd till över en miljon syrier som har flytt från sitt land.
Turkiet har också fortsatt att erbjuda praktiskt stöd till E3+3-samtalen med
Iran. En solid grund har lagts för den europeiska energitryggheten i och med
antagandet av de slutliga investeringsbesluten för genomförandet av de tre
projekten inom ramen för den södra gaskorridoren. Den regelbundna politiska
dialogen mellan EU och Turkiet har fortsatt och omfattar både internationella
frågor av gemensamt intresse, t.ex. Mellanöstern och Centralasien, och globala
problem såsom terrorism, utländska kombattanter och icke-spridning. Turkiet har
fortsatt sitt politiska engagemang på västra Balkan, bl.a. genom att aktivt
delta i den sydösteuropeiska samarbetsprocessen och genom sitt bidrag till
EU-ledda militära och polisiära uppdrag och rättstatsuppdrag. Mot bakgrund av
de allvarliga utmaningar som håller på att uppstå i Turkiets grannländer bör
dialogen med EU ytterligare intensifieras och anpassningen till EU:s
ståndpunkter förbättras. Turkiet har
stött återupptagandet av fullvärdiga förhandlingar mellan ledarna för båda
befolkningsgrupperna på Cypern under ledning av FN:s generalsekreterare.
Turkiet och Grekland stödde de båda chefsförhandlarnas ömsesidiga besök i
Ankara och Aten i samband med de pågående förhandlingarna. Turkiet har dock
fortsatt att göra uttalanden där man ifrågasätter Republiken Cyperns rätt att
utnyttja kolväteresurserna i Cyperns exklusiva ekonomiska zon till fördel
för alla cyprioter. Det förväntas att Turkiet aktivt ska stödja förhandlingarna
om en rättvis, övergripande och hållbar lösning av Cypernfrågan inom FN:s ram,
i enlighet med relevanta resolutioner från FN:s säkerhetsråd och i linje med de
principer som ligger till grund för EU. Turkiets konkreta engagemang för en
sådan övergripande lösning är av avgörande betydelse. Trots upprepade
uppmaningar från rådet och kommissionen har Turkiet ännu inte fullgjort sin
skyldighet att fullständigt och på ett icke-diskriminerande sätt genomföra
tilläggsprotokollet till associeringsavtalet och har inte avlägsnat alla hinder
för den fria rörligheten för varor, exempelvis begränsningarna när det gäller
de direkta transportförbindelserna med Cypern. Inga framsteg har gjorts med en
normalisering av de bilaterala förbindelserna med Republiken Cypern. Turkiet
måste göra en entydig utfästelse om goda förbindelser med grannländerna och om
fredlig tvistlösning i enlighet med FN-stadgan, vid behov genom hänvändelse
till Internationella domstolen. EU har i detta avseende åter uttryckt allvarlig
oro och uppmanat Turkiet att undvika alla former av hot eller agerande som
direkt riktar sig mot en medlemsstat, eller källor till friktion eller agerande
som skulle kunna inverka negativt på de goda grannförbindelserna och en fredlig
tvistlösning. EU har
välkomnat de fortsatta samarbetsinitiativen mellan Grekland och Turkiet för att
förbättra dessa länders bilaterala förbindelser. Den senaste, 58:e omgången av
sonderingssamtalen för en gränsdragning på kontinentalsockeln har ägt rum.
Grekland och Cypern har inlämnat formella klagomål om allt fler upprepade kränkningar
av sina territorialvatten och luftrum från Turkiets sida, däribland flygningar
över grekiska öar. Vad gäller de ekonomiska
kriterierna är Turkiet en fungerande marknadsekonomi. Landet bör kunna
hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen på medellång sikt,
förutsatt att genomförandet av de omfattande strukturreformerna påskyndas. Efter
konjunktursvackan 2012 har produktionen och sysselsättningen ökat i måttlig
utsträckning. Trots detta har arbetslösheten stigit till följd av en kraftigt
växande arbetskraft. Underskottet i bytesbalansen minskade något under 2014,
men ligger kvar på en hög nivå. Beroendet av oförminskade inflöden av kapital
gör Turkiet sårbart för förändringar i det globala risksentimentet, vilket
leder till stora växelkursfluktuationer. Trots att
budgetunderskottet och statsskulden har hållits på måttliga nivåer, kräver de
fortsatta budgetöverskridandena på utgiftssidan en förstärkning av den
finanspolitiska ramen. Finanspolitiken bör bidra till att höja det nationella
sparandet överlag med tanke på behovet av att minska underskottet i
bytesbalansen. Med tanke på att inflationen har visat en uppåtgående tendens
och ytterligare avviker från centralbankens mål måste penningpolitiken vara
stramare och tydligt inriktad på prisstabilitet. Trots vissa framsteg när det
gäller privatisering och liberalisering av elmarknaden, är det viktigt att de
strukturella reformerna påskyndas på bred basis för att marknaderna för varor,
tjänster och arbetskraft ska fungera bättre. Dessa reformer bör inbegripa
ytterligare förbättringar av domstolsväsendet och den administrativa
kapaciteten, förbättrad insyn i statliga stöd och ett öppet, rättvist och
konkurrenskraftigt system för offentlig upphandling. När det
gäller förmågan att fullgöra de skyldigheter som följer av ett medlemskap
har Turkiet fortsatt att anpassa sig till EU:s regelverk. Under 2013 öppnades
ytterligare ett förhandlingskapitel (22 – regionalpolitik och samordning av
strukturinstrumenten). Framstegen
har varit goda när det gäller de transeuropeiska näten. Turkiet har också
vidtagit viktiga åtgärder på centrala områden inom kapitel 24, särskilt i fråga
om migrations- och asylpolitik, trots den mycket stora belastning som den
fortsatta flyktingkrisen innebär. Framsteg har gjorts på energiområdet
(särskilt i fråga om försörjningstryggheten och den inre marknaden för
elektricitet), bolagsrätt, företags- och industripolitik, statistik, vetenskap
och forskning, fri rörlighet för kapital (i fråga om bekämpning av penningtvätt
och finansiering av terrorism), och vid genomförandet av programmet för
utveckling av landsbygden inför anslutningen. På det
hela taget har Turkiet kommit långt i sin anpassning i olika kapitel i unionens
regelverk, inklusive fri rörlighet för varor, bolagsrätt, immaterialrätt,
finansiella tjänster, energi, ekonomisk och monetär politik, statistik,
företags- och industripolitik, transeuropeiska nät, vetenskap och forskning,
tullunionen och yttre förbindelser. På alla
områden måste ökad uppmärksamhet ägnas åt att övervaka efterlevnaden av
lagstiftningen. De övergripande ansträngningarna bör fortsätta på områdena rättvisa,
frihet och säkerhet, livsmedelssäkerhet, veterinära och fytosanitära frågor,
miljö och klimatförändring. Ytterligare betydande framsteg krävs i
fråga om domstolsväsendet och de grundläggande rättigheterna, socialpolitik och
sysselsättning, särskilt på områdena arbetsrätt samt hälsa och säkerhet i
arbetet. En anpassning av lagstiftningen måste eftersträvas främst inom
offentlig upphandling, konkurrenspolitik, särskilt statligt stöd, och
informationssamhället och medier. [1] COM(2012)
600 final. [2] COM(2013)
700 final. * Denna
beteckning påverkar inte ståndpunkter om Kosovos status och är i
överensstämmelse med FN:s säkerhetsråds resolution 1244/99 och med
Internationella domstolens utlåtande om Kosovos självständighetsförklaring. [3] COM(2014)
330 final. [4] Kroatien, Serbien,
Bosnien och Hercegovina och Montenegro. [5] ”Första avtalet om
principerna för en normalisering av förbindelserna”, april 2013. [6] Fri
rörlighet för varor, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster
(Montenegro har uppnått öppningsriktmärket för detta kapitel och följaktligen
uppmanats att lägga fram sin förhandlingsposition), konkurrenspolitik, jordbruk
och landsbygdsutveckling, livsmedelssäkerhet, veterinära och fytosanitära
frågor, fiske, energi, ekonomisk och monetär politik, socialpolitik och
sysselsättning, regionalpolitik och samordning av strukturinstrumenten, miljö
och klimatförändringar. [7] Fri rörlighet för
kapital, offentlig upphandling, bolagsrätt, immaterialrätt,
informationssamhället och medier, företags- och industripolitik, utrikes-,
säkerhets- och försvarspolitik, finansiell kontroll.