EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62016CN0300
Case C-300/16 P: Appeal brought on 26 May 2016 by European Commission against the judgment of the General Court (Second Chamber) delivered on 16 March 2016 in Case T-103/14: Frucona Košice a.s. v European Commission
Zadeva C-300/16 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 26. maja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. marca 2016 v zadevi T-103/14, Frucona Košice a.s./Evropska komisija
Zadeva C-300/16 P: Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 26. maja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. marca 2016 v zadevi T-103/14, Frucona Košice a.s./Evropska komisija
UL C 260, 18.7.2016, p. 35–36
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
18.7.2016 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 260/35 |
Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 26. maja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. marca 2016 v zadevi T-103/14, Frucona Košice a.s./Evropska komisija
(Zadeva C-300/16 P)
(2016/C 260/43)
Jezik postopka: angleščina
Stranki
Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: L. Armati, T. Maxian Rusche, B. Stromsky, K. Walkerová, agenti)
Druga stranka v postopku: Frucona Košice a.s.
Predlogi
Pritožnica Sodišču predlaga, naj:
— |
razveljavi sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. marca 2016, ki je bila Komisiji vročena istega dne, v zadevi T-103/14 Frucona Košice/Komisija; |
— |
samo odoloči o tožbi na prvi stopnji in tožbo zavrne kot pravno neutemeljeno; in |
— |
drugi stranki, ki je tožeča stranka na prvi stonji, naloži plačilo stroškov. |
Podredna Komisija Sodišču predlaga, naj:
— |
razveljavi sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. marca 2016, ki je bila Komisiji vročena istega dne, v zadevi T-103/14 Frucona Košice/Komisija; in |
— |
zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču, da to obravnava drugi in v delu, v katerem je to potrebno, tretji in četrti tožbeni razlog, naveden na prvi stopnji; in |
— |
pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in s pritožbo. |
Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
Komisija meni, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti na podlagi teh elementov, ki se nanašajo, na prvem mestu, na uporabljivosti merila zasebnega upnika, in na drugem mestu, na uporabo merila zasebnega upnika.
V zvezi z uporabljivostjo merila zasebnega upnika Komisija navaja tri pritožbene razloge. Prvič, napačna razlaga izpodbijanega sklepa, drugič, napačna uporaba prava pri razlagi člena 107(1) PDEU v zvezi z uporabljivostjo merila zasebnega upnika, in, tretjič, napačna uporaba načela res iudicata.
Iz izpodbijane sodbe izhaja, da se merilo zasebnega upnika uporabi tudi, kadar država članica v upravnem postopku na podlagi podrobnih argumentov trdi, da javni organ ni ravnal na podlagi preudarkov, ki bi vodili zasebni gospodarski subjekt, če zadevna stranka trdi nasprotno. Komisija sodno prakso razlaga tako, da je stališče države članice bistvenega pomena v zvezi z uporabljivostjo merila zasebnega upnika.
V zvezi z uporabo merila zasebnega upnika Komisija navaja dva pritožbena razloga. Prvič, kršitev člena 107(1) PDEU v zvezi z uporabo merila zasebnega upnika. Drugič, Splošno sodišče je napačno razlagalo obveznost izvedbe skrbne in nepristranske preiskave zatrjevane državne pomoči v skladu s členom 107(1) PDEU.
Splošno sodišče od Komisije zahteva, da po uradni dolžnosti rekonstruira vedenje idealnega, racionalnega in popolnoma informiranega zasebnega upnika. Poleg tega je ta zahteva določena neodvisno od tega, kaj je zadevna država članica dejansko storila ali izjavila. Komisija sodno prakso razlaga tako, da ji ta ne nalaga, da sama pridobi dokaze in informacije, ki bi jih racionalni zasebni upnik pridobil pred izvedbo presoje, kadar tega ne stori zadevni javni organ. Njena naloga je omejena zgolj na to, da subjektivno preveri, ali je javni organ na podlagi ravnanja, dokazov in informaciji, s katerimi je dejansko razpolagal ob sprejemanju odločitve, ravnal kot zasebni upnik v položaju, ki je, kolikor je mogoče, podoben položaju, v katerem je javni organ sprejel odločitev o odobritvi zadevnega ukrepa.