This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62022TN0142
Case T-142/22: Action brought on 15 March 2022 — Landesbank Baden-Württemberg v SRB
Vec T-142/22: Žaloba podaná 15. marca 2022 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
Vec T-142/22: Žaloba podaná 15. marca 2022 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
Ú. v. EÚ C 198, 16.5.2022, p. 54–55
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
Ú. v. EÚ C 198, 16.5.2022, p. 38–39
(GA)
16.5.2022 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
C 198/54 |
Žaloba podaná 15. marca 2022 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
(Vec T-142/22)
(2022/C 198/79)
Jazyk konania: nemčina
Účastníci konania
Žalobkyňa: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber, advokáti)
Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)
Návrhy
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
— |
zrušil rozhodnutie SRB z 15. decembra 2021 o výpočte ex ante príspevkov Landesbank Baden-Württemberg do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií za rok 2017 (SRB/ES/2021/82), vrátane jeho príloh, |
— |
uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania. |
V prípade, že Všeobecný súd usúdi, že napadnuté rozhodnutie z právneho hľadiska neexistuje, pretože žalovaná použila nesprávny úradný jazyk, a žaloba o neplatnosť by preto bola neprípustná, lebo by bola bezdôvodná, žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
— |
rozhodol, že napadnuté rozhodnutie z právneho hľadiska neexistuje, |
— |
uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania. |
Dôvody a hlavné tvrdenia
Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.
1. |
Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie porušuje článok 81 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 806/2014 (1) v spojení s článkom 3 nariadenia Rady č. 1 z 15. apríla 1958 (2) a všeobecnú zásadu rovnosti, pretože nie je vyhotovené v nemeckom úradnom jazyku, ktorý sa má používať v komunikácii so žalobkyňou a odlišuje sa od jazyka, ktorý používajú v rozhodnutiach nemecké orgány. |
2. |
Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie porušuje povinnosť odôvodnenia stanovenú v druhom odseku článku 296 ZFEÚ a článku 41 ods. 1 a ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“), pretože vo viacerých bodoch obsahuje nedostatočné odôvodnenie najmä v súvislosti s tým, že žalovaná pri viacerých príležitostiach využila svoju diskrečnú právomoc zverenú právom, a zároveň je nezrozumiteľné a netransparentné. |
3. |
Tretí žalobný dôvod je založený tom, že rozhodnutie porušuje požiadavku účinnej právnej ochrany podľa prvého odseku článku 47 charty, pretože súdne preskúmanie rozhodnutia je prakticky nemožné, a tým sa oslabuje účinná súdna ochrana žalobkyne. |
4. |
Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že druhá veta článku 7 ods. 4 delegovaného nariadenia (3) porušuje nadradené právo, pretože umožňuje objektívne nevhodné a neprimerané rozlišovanie medzi členmi Inštitucionálnej ochrannej schémy (IPS) a relativizovanie ukazovateľa IPS. |
5. |
Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že rozhodnutie porušuje okrem iného článok 113 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 (4) a požiadavku posúdenia príspevkov z hľadiska primeraného rizika, pretože uplatňuje koeficient 5/9 na ukazovateľ IPS v prípade žalobkyne. Rozlišovanie medzi inštitúciami na úrovni ukazovateľa IPS je z dôvodu rozsiahleho ochranného účinku IPS nezlučiteľné so schémou a svojvoľné. |
6. |
Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že články 6, 7 a 9 delegovaného nariadenia a jeho príloha I porušujú nadradené právo, okrem iného pretože porušujú požiadavku posúdenia príspevkov z hľadiska primeraného rizika, zásadu proporcionality a požiadavku úplného posúdenia skutkového stavu. |
7. |
Siedmy žalobný dôvod sa zakladá na tom, že rozhodnutie porušuje slobodu podnikania žalobkyne podľa článku 16 charty a zásadu proporcionality, pretože zásadné koeficienty prispôsobenia rizika nie sú úmerné rizikovému profilu žalobkyne, ktorý je lepší ako priemer. |
8. |
Ôsmy žalobný dôvod sa zakladá na tom, že rozhodnutie porušuje články 16 a 20 charty, ako aj zásadu proporcionality a riadnej správy vecí verejných vzhľadom na to, že žalovaná sa dopustila zjavných omylov pri výkone viacerých svojich diskrečných právomocí. |
9. |
Deviaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že prvá a druhá veta článku 20 ods. 1 delegovaného nariadenia porušujú článok 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ (5) a požiadavku posúdenia príspevkov z hľadiska primeraného rizika. |
(1) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).
(2) Nariadenie č. 1 o jazykoch používaných v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES 17, 1958, s. 385).
(3) Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).
(4) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 176, 2013, s. 1).
(5) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).