EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52011PC0877
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL Amending Directive 2003/98/EC on re-use of public sector information
Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/98/ES o opakovanom použití informácií verejného sektora
Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/98/ES o opakovanom použití informácií verejného sektora
/* KOM/2011/0877 v konečnom znení - 2011/0430 (COD) */
Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/98/ES o opakovanom použití informácií verejného sektora /* KOM/2011/0877 v konečnom znení - 2011/0430 (COD) */
DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.
1. KONTEXT NÁVRHU
1.1.
Dôvody a ciele návrhu
Smernica 2003/98/ES Európskeho parlamentu a
Rady o opakovanom použití informácií verejného sektora (ďalej len
„smernica o informáciách verejného sektora“) bola prijatá 17. novembra 2003.
Jej účelom je harmonizácia základných podmienok opakovaného použitia
a odstránenie hlavných prekážok opakovaného použitia na vnútornom trhu, a
teda uľahčenie opakovaného použitia informácií verejného sektora na
celom území Únie. Smernica obsahuje ustanovenia o nediskriminácii,
spoplatňovaní, výhradných dohodách, transparentnosti, vydávaní licencií
a o praktických nástrojoch na uľahčenie vyhľadávania a
opakovaného použitia verejných dokumentov. V článku
13 smernice sa ukotvila povinnosť preskúmať jej uplatňovanie
pred 1. júlom 2008. Komisia toto preskúmanie vykonala a výsledky
uverejnila v oznámení KOM(2009) 212[1].
Zistila, že napriek dosiahnutému pokroku celý rad prekážok pretrváva, konkrétne
pokusy subjektov verejného sektora o maximalizáciu návratnosti nákladov,
čo je v rozpore s výhodami pre hospodárstvo v širšom rozsahu, hospodárska
súťaž medzi verejným a súkromným sektorom, praktické otázky brániace
opakovanému použitiu, napr. nedostatok informácií o dostupnosti informácií
verejného sektora, a postoj subjektov verejného sektora
nezohľadňujúci hospodárske možnosti. Komisia dospela k záveru,
že do roku 2012 je potrebné vykonať ďalšie preskúmanie, keď bude
dostupných viac dôkazov o vplyve, účinkoch a uplatňovaní
smernice. Tento návrh Komisie je výsledkom druhého preskúmania. Informácie
verejného sektora sú významným primárnym materiálom pre produkty digitálneho
obsahu a služieb s nesmiernym a doteraz nevyužitým potenciálom.
Celkovým cieľom tohto opatrenia Únie je zlepšenými podmienkami využívania
informácií verejného sektora uvoľniť hospodársky potenciál údajov v
držbe verejných správ, a tak prispieť k hospodárskemu rastu
a vytváraniu pracovných miest. Tento všeobecný cieľ je v úplnom
súlade s horizontálnymi stratégiami Únie, predovšetkým so stratégiou
Európa 2020, ktorú Komisia spustila 3. marca 2010 s cieľom
vytvoriť z Európy „inteligentné, udržateľné a inkluzívne
hospodárstvo, ktoré nám zabezpečí vysokú mieru zamestnanosti, produktivity
a sociálnej súdržnosti“. Otvorenie prístupu
k informáciám verejného sektora, aby sa mohli opakovane použiť, bude
mať pozitívny vplyv na transparentnosť, efektívnosť vlád
a ich povinnosť preberať zodpovednosť a prispeje k
posilneniu úlohy občana. Z toho
vyplýva, že smernica o informáciách verejného sektora je
v konečnom dôsledku zameraná na zmenu kultúry vo verejnom sektore,
keďže je prejavom úsilia vytvoriť priaznivé prostredie pre
činnosti s pridanou hodnotou ako výsledok opakovaného použitia
zdrojov verejných informácií. Výzva v oblasti
regulácie spočíva v poskytnutí optimálneho právneho rámca pre trh, ktorý
by stimuloval trh s digitálnym obsahom pre produkty a služby založené na
informáciách verejného sektora vrátane jeho cezhraničnej dimenzie
a zároveň zabránil narušeniam hospodárskej súťaže na trhu
opakovaného použitia informácií verejného sektora v Únii. Preto je návrh
Komisie venovaný reťazcu obchodného a neobchodného využívania informácií
verejného sektora s cieľom zabezpečiť osobitné podmienky na
rozličných stupňoch tohto reťazca, aby sa zlepšil prístup
k informáciám verejného sektora a ich opakované použitie. Údaje sa musia sprístupniť, musí sa
umožniť ich vyhľadanie a účinné opakované použitie.
Finančné a nefinančné náklady transakcií musia zostať na
čo najnižšej úrovni. Používatelia musia mať prístup k efektívnemu
a účinnému opravnému mechanizmu, aby si mohli presadiť svoje
práva. Pôvodnú smernicu je potrebné posilniť, aby sa prekonali zostávajúce
prekážky, napríklad nedostatok informácií o tom, ktoré údaje sú
k dispozícii, reštriktívne alebo nejasné pravidlá prístupu
a podmienky opakovaného použitia, odrádzajúce, nejasné alebo nedôsledné
určovanie cien v prípadoch, keď sa je opakované použitie
spoplatnené, ako aj celková nadmerná komplikovanosť postupu získavania
povolenia na opakované použitie informácií verejného sektora, predovšetkým pre
MSP. Okrem toho sa na používateľov a pôsobiace „hybridné“ subjekty
verejného sektora (spájajúce verejné úlohy s komerčným využívaním
údajov) musia vzťahovať rovnaké podmienky a okolnosti
hospodárskej súťaže, ktoré neobmedzuje žiadne diskriminačné
zaobchádzanie ani neopodstatnené výhradné dohody o využívaní informácií
verejného sektora. A napokon, vnútorný trh s informáciami
verejného sektora bude prosperovať len vtedy, keď sa odstránia
regulačné a praktické hranice opakovaného použitia na celom území
Únie a rovnaký typ údajov bude dostupný minimálne pod podobnými, ak nie
rovnakými podmienkami, bez ohľadu na krajinu pôvodu. K výhodám, ktoré vyplynú zo zlepšeného
prístupu a uľahčeného opakovaného použitia, patria: inovácia pri
produktoch založených priamo na informáciách verejného sektora a pri
doplnkových produktoch, znížené náklady na preklad a zvýšená efektivita vo
verejnom sektore, a narastajúca miera kombinovania rôznych verejných
a súkromných informácií na produkciu nových druhov tovaru.
1.2.
Všeobecný kontext
Verejné orgány obstarávajú, zhromažďujú
alebo majú v držbe nesmierne množstvo informácií a obsahu, ich škála
siaha od štatistických, hospodárskych či environmentálnych údajov až po
archívne údaje, knižné zbierky alebo umelecké diela. Digitálna revolúcia
výrazne zvýšila hodnotu tohto zdroja pre inovačné produkty alebo služby,
pre ktoré ako surovina slúžia údaje. Hospodársky význam otvoreného prístupu
k zdrojom údajov vrátane verejných údajov sa vo všeobecnosti uznáva.
Napríklad podľa štúdie periodika The Economist z roku 2010 sa údaje
stali „hospodárskou vstupnou surovinou takmer na rovnakej úrovni ako kapitál a
pracovná sila“[2],
v záverečnej správe Digitálnej Británie (Digital Britain Final Report)
zasa údaje označujú ako „mena inovácie … životná sila znalostnej
ekonomiky“[3].
Celkovú hodnotu trhu s informáciami verejného sektora za rok 2008 v Únii
odhadla nedávna štúdia na 28 miliárd EUR[4].
V tej istej štúdii sa uvádza predpoklad, že celkové hospodárske zisky z
ďalšieho sprístupňovania informácií verejného sektora by v EÚ27 mohli
dosiahnuť sumu 40 miliárd EUR ročne. Celkové priame a nepriame
hospodárske zisky z aplikácií využívajúcich informácie verejného sektora
a ich používania v hospodárstve EÚ27 by sa mohli pohybovať na úrovni 140
miliárd EUR ročne. Otvorený prístup k údajom je nielen
hnacou silou inovácie a kreativity, ktoré stimulujú hospodársky rast, ale
takisto posilňuje úlohu občanov, čím zlepšuje aktívne zapájanie
sa do tvorby demokracie a podporuje transparentnosť a zvýšenú
efektívnosť verejnej správy, pričom sa zvyšuje aj možnosť
brať ju na zodpovednosť. Úlohou smernice je poskytnúť trhu
optimálny právny rámec na uľahčenie a stimuláciu obchodného
a neobchodného opakovaného použitia verejných údajov. Z toho vyplýva,
že smernica a jej revízia sú v konečnom dôsledku zamerané na
zmenu kultúry vo verejnom sektore, keďže sú prejavom úsilia vytvoriť
priaznivé prostredie pre činnosti s pridanou hodnotou ako výsledok
opakovaného použitia zdrojov verejných informácií. Preskúmanie smernice je teda súčasťou
Digitálnej agendy pre Európu a stratégie Európa 2020, ktorých cieľom
je inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast[5]. V Digitálnej agende toto
preskúmanie figuruje dokonca ako kľúčové opatrenie (kľúčové
opatrenie 1c).
1.3.
Súlad s inými politikami
1.3.1.
Politika informácií verejného sektora
a pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže
Jedným z cieľov smernice
o informáciách verejného sektora je obmedziť narušenia hospodárskej
súťaže na trhu v Únii a vytvoriť tak rovnaké podmienky pre všetkých
potenciálnych používateľov informácií verejného sektora. V tomto
aspekte smernica o informáciách verejného sektora obsahuje špecifickú
formuláciu všeobecných pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže,
konkrétne článok 10 ods. 2 o zákaze krížových dotácií a článok 11
o zákaze výhradných dohôd, s určitými výnimkami.
1.3.2.
Politika informácií verejného sektora
a politika životného prostredia
Smernica o informáciách verejného
sektora, smernica 2003/4 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom
prostredí (Aarhuská smernica) a smernica 2007/2 ktorou sa zriaďuje
Infraštruktúra pre priestorové informácie v Európskom spoločenstve
(INSPIRE) tvoria súbor opatrení Únie na zabezpečenie čo
najväčšieho šírenia informácií o životnom prostredí v držbe verejných
orgánov. Tieto smernice síce nemajú spoločné bezprostredné ciele, navzájom
sa však dopĺňajú a sú všetky zamerané na zlepšenie
transparentnosti a dostupnosti verejných informácií. Smernica o prístupe verejnosti
k informáciám o životnom prostredí predstavuje prínos
pre väčšiu informovanosť o otázkach týkajúcich sa životného
prostredia, voľnú výmenu názorov, účinnejšiu účasť
verejnosti na rozhodovacích procesoch pri environmentálnych otázkach
a napokon aj pre lepší stav životného prostredia. Podporuje politiku
Komisie v oblasti opakovaného použitia informácií verejného sektora,
keďže široký prístup k informáciám je predpokladom pre ich opakované
použitie a environmentálne údaje sú mimoriadne dôležitým zdrojom informácií pre
vytváranie nových produktov a služieb. Smernica INSPIRE zohráva podobnú úlohu
v otázke priestorových informácií. Okrem toho má smernica o informáciách
verejného sektora základný význam pre celkovú jednotnosť plánovaného
spoločného systému environmentálnych informácií.
1.3.3.
Informácie verejného sektora a námorná politika
Komisia v septembri 2010 vydala oznámenie
Európskemu parlamentu a Rade – Poznatky o mori 2020 – zamerané na využitie
potenciálu poznatkov o mori v Európe. Jeho trojaká koncepcia – teda úsilie
o jednoduchšie a menej nákladné využívanie námorných dát,
o podporu konkurencieschopnosti používateľov námorných dát a
prehĺbenie chápania morí a oceánov v Európe – je v súlade s politikou
Komisie v oblasti informácií verejného sektora a posilňuje ju.
1.3.4.
Politika informácií verejného sektora
a spoločná dopravná politika
Jednou zo 40 iniciatív načrtnutých v
novej Bielej knihe o doprave[6]
je vytvorenie rámcových podmienok na podporu vývoja a používania inteligentných
systémov pre interoperabilné a multimodálne vytváranie cestovných
poriadkov, informácií, online systémov rezervácií a inteligentného predaja
cestovných lístkov. Táto iniciatíva priamo súvisí
s Akčným plánom zavádzania inteligentných dopravných systémov
v Európe (IDS)[7]
pre cestnú dopravu a jej rozhrania s inými spôsobmi dopravy, ktorý
Komisia prijala v decembri 2008, a so smernicou 2010/40/EÚ zo 7. júla 2010
o rámci na zavedenie inteligentných dopravných systémov v oblasti cestnej
dopravy a na rozhrania s inými druhmi dopravy[8].
Tieto dva nástroje sú zamerané na zrýchlenie a koordináciu zavádzania
aplikácií IDS vrátane informačných služieb o doprave v reálnom čase v
celej Únii a informačných služieb o cestovaní v celej Únii. Komisia na základe smernice 2010/40/EÚ prijme
záväzné špecifikácie „poskytovania informačných služieb o doprave
v reálnom čase v celej Únii“ a „poskytovania informačných
služieb o cestovaní v celej Únii“ s cieľom regulovať
povinnosť dopravných orgánov poskytovať údaje o dopravných predpisoch
a zaručiť prístup k relevantným verejným údajom pre súkromné
spoločnosti. Takéto špecifikácie, ale aj možné následné legislatívne návrhy na
zabezpečenie prístupu k informáciám o verejnej doprave, ako aj
možnosti ich opakovaného použitia, by mohli výrazným spôsobom
prispieť k politike Komisie o opakovanom použití informácií
verejného sektora, pretože by občanom a podnikom dali právo na
prístup k informáciám o cestnej premávke či verejnej doprave a právo
na ich opakované použitie na účely nových produktov a služieb
založených na vysoko dynamickom obsahu takýchto údajov. Aj to predstavuje
podporu politiky Komisie v oblasti opakovaného použitia informácií verejného
sektora.
1.3.5.
Politika informácií verejného sektora
a iniciatíva za sprístupnenie vedeckých informácií
Cieľom Komisie v oblasti vedeckých
informácií je maximalizovať výhody informačných technológií
(internet, superpočítačové siete, dolovanie údajov) v záujme lepšieho
prístupu k vedeckým poznatkom a ich jednoduchšieho opakovaného použitia.
Politika „otvoreného prístupu“ sleduje cieľ voľne sprístupniť
vedecké články a výskumné údaje čitateľom na webe. Komisia
plánuje podniknúť kroky na podporu prístupu k vedeckým informáciám
vrátane publikácií a údajov z výskumných projektov financovaných z
rozpočtu Únie, ako aj na podporu ich uchovávania. Ciele Komisie v tejto oblasti sa do
značnej miery orientujú podľa cieľov smernice o informáciách
verejného sektora v tom zmysle, že v oboch prípadoch sú zamerané na väčšiu
disponibilitu verejných informácií v Európe tak, aby bol možný prístup
k nim a ich opakované použitie.
1.3.6.
Politika informácií verejného sektora
a politika digitalizácie kultúrneho dedičstva
Digitalizáciou
kultúrnych zbierok sa podporuje dostupnosť kultúry, keďže sa
vďaka nej vytvára jednoduchší prístup k európskemu kultúrnemu
dedičstvu v držbe európskych kultúrnych inštitúcií (teda ku knihám, mapám,
audio záznamom, filmom, písomnostiam, múzejným predmetom atď.) pre
všetkých na účely práce, štúdia či trávenia voľného času.
Zároveň sa postupom digitalizácie tieto zdroje premieňajú na trvalé
aktíva pre digitálne hospodárstvo, čím sa vytvárajú mnohé príležitosti pre
inováciu, hoci plné využívanie digitálnych kultúrnych aktív ešte nedozrelo. Nachádzame
sa vo fáze skúmania obchodných modelov, pričom komerčné aktivity sa
ešte len rozbiehajú. Cieľ zabezpečiť širokú dostupnosť
informácií verejného sektora (v rámci smernice o informáciách verejného
sektora) a cieľ poskytovať digitálne kultúrne aktíva k dispozícii pre
kreatívne a inovačné podniky (v rámci politiky digitalizácie) sú úplne
konzistentné, navzájom sa posilňujú a sú v plnom súlade s európskou
stratégiou pre kultúru a pracovným plánom Rady v oblasti kultúry.
2.
VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A
POSÚDENIE VPLYVU
2.1.1.
Verejné konzultácie
V súlade s ustanovenými normami
Komisie sa viedli široké verejné online konzultácie o preskúmaní smernice.
Prebiehali od 9. septembra 2010 do 30. novembra 2010. Uverejnili sa na webovej
stránke Komisie „Váš hlas v Európe“:
(http://ec.europa.eu/yourvoice/ipm/forms/dispatch?form=psidirective2010). Otvorenie konzultácií sa oznámilo
prostredníctvom tlačovej správy. Ďalšie prostriedky, ktoré sa využili
na oznámenie konzultácií, bol Twitter, časť o informáciách
verejného sektora webovej stránky Komisie venovanej informačnej spoločnosti
(http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/index_en.htm),
ako aj portál elektronickej platformy informácií verejného sektora
(ePSIplatform portal)[9].
Okrem toho sa konzultácie oznámili zainteresovaným stranám a adresovala sa im
výzva, aby svoje názory vyjadrili buď prostredníctvom svojich združení
alebo jednotlivých správ zasielaných elektronickou poštou. Pozvánka platila pre
všetky zainteresované strany vrátane vlád, majiteľov informácií v
súkromnom sektore (vrátane sektorov, ktoré sú v súčasnosti vylúčené),
používateľov údajov na obchodné i neobchodné účely, expertov,
členov akademickej obce a občanov. V rámci konzultácií sa získalo 598
odpovedí, ktoré Komisia uverejnila na svojej stránke venovanej informáciám
verejného sektora[10].
Pochádzali od všetkých rôznych aktérov v hodnotovom reťazci
informácií verejného sektora: majiteľov informácií verejného sektora (8 %),
iných verejných orgánov, ktoré nemajú v držbe žiadne informácie verejného sektora
(4 %), používateľov opakovane používajúcich informácie verejného
sektora (13 %), akademickej obec a expertov (23 %), občanov
(48 %) a respondentov zaradených do kategórie „ostatní“ (4 %). Prevažná
väčšina respondentov vyjadrila názor, že sa ešte nerozvinul úplný
potenciál opakovaného použitia informácií verejného sektora, a vyslovili
svoju podporu ďalším činnostiam na stimuláciu opakovaného použitia a
na podporu poskytovania cezhraničných produktov a služieb založených na
informáciách verejného sektora. Mnohí respondenti sa vyslovili za zmenu
a doplnenie smernice, pričom ich podiel sa pohyboval v rozmedzí od 40
% v prípade majiteľov informácií verejného sektora až po viac než 70 %
všetkých respondentov využívajúcich možnosť opakovaného použitia informácií.
Medzi jednotlivými kategóriami respondentov sa nezaregistrovali veľké
rozdiely pri návrhoch na legislatívne zmeny a doplnenia a pri dodatočných
právne nezáväzných usmerneniach, pričom však väčšina podporila zmenu
a doplnenie základnej zásady tak, aby sa ustanovilo právo na opakované
použitie informácií, ako aj prijatie dodatočných opatrení (na otvorenie
zdrojov verejných údajov a uľahčenie opakovaného použitia, napr.
zoznam dostupných dôležitých dokumentov, zjednodušené podmienky vydávania
licencií alebo zrušenie povinnosti mať licenciu, okrajové náklady
atď.). Veľkú
pozornosť venovali respondenti aj otázke spoplatnenia. Z veľkého
počtu príspevkov sa dá usúdiť, že je potrebné objasnenie
a usmernenie pri mnohých otázkach spoplatnenia vrátane otázky stratégie
spoplatnenia kontra stratégie otvoreného prístupu, ako aj
otázky prípustných taríf. Zainteresované strany nepodporili spoplatnenie
opakovaného použitia založené na zámere úplne či čiastočne
uhradiť náklady. Početní respondenti žiadali buď zákaz spoplatňovania
alebo objasnenie pojmu „primeraná návratnosť investícií“. Väčšina sa
vyslovila za nespoplatnené opakované použitie na neobchodné účely. V
prospech riešenia zahŕňajúceho okrajové náklady, ako aj proti nemu
uviedli respondenti všetkých kategórií mnohé argumenty. V tomto bode
neexistuje konsenzus. A napokon,
respondenti zo všetkých sektorov vo všeobecnosti žiadali opatrenia na
podporu a zavádzanie opakovaného použitia informácií verejného sektora okrem
iného aj cezhranične. Škála týchto opatrení siaha od usmernení
v mnohých tematických okruhoch (udeľovanie licencií,
spoplatňovanie, kvalita údajov) až po podporu vývoja národných dátových
portálov a jednotného európskeho prístupu k údajom. Dá sa zhrnúť,
že odpovede na tieto konzultácie preukázali, že v porovnaní
s preskúmaním z roku 2009 sa kultúra opakovaného použitia informácií
v mnohých členských štátoch viac etablovala (predovšetkým
v Spojenom kráľovstve, vo Francúzsku a v Dánsku.) Je však
potrebné urobiť ešte mnoho pre maximalizáciu potenciálu opakovaného
použitia informácií verejného sektora a úplné využitie pravidiel ustanovených
v smernici o informáciách verejného sektora z roku 2003, keďže
si viaceré jej ustanovenia vyžadujú zmenu a doplnenie či objasnenie. Okrem
toho nedostatočný konsenzus a rozličné názory respondentov na otázku
spoplatnenia opakovaného použitia informácií verejného sektora ukazujú, že
nepostačí jedno univerzálne riešenie a že je potrebné zohľadniť
rozdielne potreby majiteľov informácií verejného sektora a ich
používateľov, aby sa opakované použitie nezablokovalo. Doručené
odpovede sa zohľadnili v posúdení možností, ktorého výsledkom je
legislatívny balík i právne nezáväzné opatrenia v tomto návrhu.
2.1.2.
Získavanie a využívanie expertízy
Komisia v uplynulých rokoch s cieľom
posúdiť rozličné aspekty trhu opakovaného použitia informácií
verejného sektora vrátane jeho hospodárskeho ohodnotenia realizovala tieto
štúdie: MEPSIR (Measuring European Public Sector Information Resources – Štúdia
o meraní informačných zdrojov európskeho verejného sektora)[11], štúdia o výhradných dohodách[12], Economic Indicators and Case
Studies on PSI pricing models (Hospodárske ukazovatele a prípadové štúdie
modelov určovania cien informácií verejného sektora)[13], štúdia modelov určovania
cien informácií verejného sektora (Deloitte, ešte neuverejnená), štúdia trhovej
hodnoty informácií verejného sektora (Vickery, ešte neuverejnená), štúdia o
opakovanom použití kultúrneho materiálu[14]. V rámci týchto štúdií sa meralo opakované
použitie informácií verejného sektora v členských štátoch, posúdil celkový
objem trhu informácií verejného sektora v Únii (v roku 2006
a v období rokov 2010-2011), posúdila existencia možných výhradných
dohôd medzi subjektmi verejného sektora podľa článku 11 smernice,
získali hlbšie poznatky o súčasných trendoch informácií verejného
sektora v členských štátoch, odporučili hospodárske ukazovatele
na meranie opakovaného použitia informácií verejného sektora, posúdili
rozličné modely poskytovania týchto informácií a ich spoplatňovania,
a načrtol prehľad opakovaného použitia informácií verejného
sektora v kultúrnom sektore. Výsledky týchto štúdií predstavujú hodnotné
hospodárske údaje, ktoré pomôžu pri určení najvhodnejších možností na
revíziu smernice o informáciách verejného sektora. Okrem toho sa Komisii podarilo získať aj
dôležité právne analýzy z výskumu prebiehajúceho v rámci tematickej
siete LAPSI[15]
(Legal Aspects of Public Sector Information – Právne aspekty informácií
verejného sektora), ktorý bol zameraný na právne dôsledky konkrétnych otázok
týkajúcich sa opakovaného použitia informácií verejného sektora, ako sú
napríklad výnimky zo štandardného pravidla spoplatňovania okrajových
nákladov, pojem „verejná úloha“ a nediskriminácia, otázka, či by sa
smernica o informáciách verejného sektora mala vzťahovať aj na
verejné podniky, ako aj podmienky udeľovania licencií. Ďalšie údaje sa napokon získali
vďaka vytváraniu sietí, spolupráci, koordinácii a aktivitám na
zvyšovanie informovanosti s členskými štátmi a zainteresovanými stranami.
Platforma ePSI je zdrojom rozmanitých údajov o informáciách verejného
sektora z celého územia Únie[16].
2.1.3.
Posúdenie vplyvu
Predmetom posúdenia vplyvu bolo 5 možností,
ako riešiť zistené problémy, teda nedostatočná
jednoznačnosť a transparentnosť pravidiel opakovaného
použitia informácií verejného sektora, uzavreté zdroje informácií, nadmerné
spoplatňovanie, nedostatok rovnakých podmienok, nedostatočné
presadzovanie ustanovení o opakovanom použití, ako aj nesúrodé koncepcie
jednotlivých členských štátov. S výnimkou možnosti zrušiť smernicu sa
ostatné možnosti delia do dvoch veľkých skupín, čiže na možnosti,
ktoré zahŕňajú zachovanie súčasných ustanovení, a možnosti
zahŕňajúce zmeny od jednoduchých technických optimalizácií až po
podstatné zmeny a doplnenia ustanovení. Možnosť 1: Zachovanie súčasného
stavu: žiadne zmeny v smernici (základný stav) Pri tejto možnosti zachovania
súčasného stavu by sa súčasné ustanovenia smernice a vnútroštátne
nástroje na jej transpozíciu naďalej uplatňovali na opakované
použitie informácií verejného sektora. Možnosť 2: Prerušenie opatrení na
úrovni Únie: zrušenie smernice o informáciách verejného sektora V smernici o informáciách verejného sektora sa
ustanovili základné podmienky opakovaného použitia informácií verejného sektora
na celom území Únie, dôsledkom čoho boli zmeny politík a vnútroštátnych
právnych predpisov v členských štátoch. Bez smernice by členské štáty
mohli nezávisle zrušiť alebo zmeniť a doplniť vnútroštátne
právne predpisy o vykonávaní opakovaného použitia informácií verejného sektora.
Konečným dôsledkom by bolo zrušenie všetkých regulačných povinností,
ktoré v súčasnosti obsahuje smernica, ako aj nástrojov na jej
transpozíciu. Možnosť 3: Právne nezáväzné
opatrenia Tieto nástroje, napr. usmernenia alebo
odporúčania Komisie, poskytujú dodatočné informácie a/alebo výklad
niektorých ustanovení smernice o informáciách verejného sektora.
K právne nezáväzným opatreniam by patrili napr. odporúčané
ustanovenia o udeľovaní licencií, usmernenia v otázke technických
formátov či usmernenia o výpočte cien (vrátane výpočtov
okrajových nákladov). Možnosť 4: Legislatívne zmeny a
doplnenia Táto možnosť spočíva v zmene
a doplnení podstaty smernice, t.j. práv a povinností uvedených v jej
ustanoveniach. To zahŕňa: i) rozšírenie rozsahu pôsobnosti smernice
aj na sektory, na ktoré sa v súčasnosti nevzťahuje (kultúrne,
vzdelávacie a výskumné inštitúcie, ako aj verejnoprávne rozhlasové
stanice), ii) ustanovenie pravidla spoplatňovania na základe okrajových
nákladov, pravdepodobne s výnimkami, iii) zmenu a doplnenie všeobecnej
zásady sprístupňovania dokumentov na opakované použitie, iv) uloženie
požiadavky uverejňovať údaje v strojovo čitateľných
formátoch, v) uloženie požiadavky vymenovať nezávislého regulátora
a ustanoviť účinný a efektívny nápravný mechanizmus, vi) presunutie
dôkazného bremena v otázke dodržiavania požiadaviek spoplatnenia, vii)
uloženie požiadavky vymedziť rozsah „verejnej úlohy“ len legislatívnymi
prostriedkami. Možnosť 5: Balík riešení Pri tejto možnosti by sa spojili podstatné
zmeny rámca opakovaného použitia (možnosť 4) s dodatočnými
usmerneniami o zásadách, ktoré majú uplatňovať vnútroštátne
orgány pri jeho vykonávaní na vnútroštátnej úrovni (možnosť 3). Výsledok posúdenia vplyvu V posúdení vplyvu sa na jednej strane
zvážila schopnosť produktov a služieb založených na informáciách
verejného sektora priniesť hospodárske a spoločenské výhody
všetkým spotrebiteľom a na druhej strane hospodárske
a spoločenské náklady vyplývajúce z možných strát príjmu v dôsledku
prepustenia verejných údajov na opakované použitie za žiadny alebo len nízky
poplatok. Mimoriadna pozornosť sa venovala skutočnosti, že každá
politika v tejto oblasti musí zabezpečiť rovnaké podmienky pre
hybridné verejné orgány, ktoré opakovane používajú na obchodné účely
údaje, ktoré produkujú alebo zhromažďujú pomocou verejných fondov,
a pre ich konkurenciu zo súkromnej sféry a rovnako musí
zabezpečiť, aby sa na verejný sektor neuvalilo nadmerné bremeno,
čím by sa ohrozila produkcia informácií verejného sektora, ako aj
investície a inovácie v tejto oblasti. Podľa
posúdenia by zachovanie súčasného právneho rámca bez zmien (možnosť 1)
zvýšilo pravdepodobnosť rozdielnych koncepcií na vnútroštátnej úrovni,
v dôsledku čoho by vznikla regulačná neistota a došlo by k
narušeniu podmienok hospodárskej súťaže na vnútornom trhu. Pri zrušení smernice (možnosť 2) by sa
odstránila bezpečnostná sieť na úrovni Únie v podobe minimálnych
pravidiel opakovaného použitia informácií verejného sektora. Umožnenie
členským štátom konať podľa vlastného uváženia v oblasti,
ktorú pôvodne harmonizovali pravidlá Únie, by malo za následok právnu neistotu
a rozdielnosť vnútroštátnych koncepcií v neprospech hospodárskej
súťaže a vnútorného trhu s opakovaným použitím informácií verejného
sektora. Zrušenie smernice by takisto bolo v príkrom rozpore so
súvisiacou iniciatívou za prístupnosť údajov a iniciatívou za
ich opätovnú využiteľnosť sledovanými na úrovni Únie, ako aj na
vnútroštátnej úrovni. Prijatie len
právne nezáväzných opatrení (možnosť 3) by uľahčilo
uplatňovanie pravidiel smernice o informáciách verejného sektora
v oblasti udeľovania licencií a vyberania poplatkov, na druhej
strane by sa ním však zvýšila pravdepodobnosť rozličných koncepcií na
vnútroštátnej úrovni, a v dôsledku toho regulačná neistota
a narušenie podmienok hospodárskej súťaže na vnútornom trhu. Zmena a doplnenie súčasných
ustanovení smernice (možnosť 4) by pomohli ustanoviť regulačný
rámec priaznivejší pre opakované použitie : rozšíril by sa rozsah
uplatňovania smernice, pretože by sa vzťahovala aj na kultúrny
materiál, vytvorili by sa právne predpisy o opakovanom použití informácií
verejného sektora, ktoré by sa dali presadzovať v celej Únii, znížili by
sa ceny opakovaného použitia informácií verejného sektora, zlepšila účinnosť
nápravného mechanizmu na presadzovanie práva na opakované použitie
a vytvorili rovnaké podmienky ako pre verejné orgány, tak aj pre
súkromných používateľov. Táto možnosť je však spojená s rizikom
vzniku odlišností – a právnej neistoty – pri uplatňovaní jednotlivých
ustanovení, predovšetkým v oblasti výpočtu nákladov a podmienok
udeľovania licencií. V kombinácii legislatívnych zmien
a doplnení s právne nezáväznými opatreniami (možnosť 5) sa
spájajú výhody možností 3 a 4. Zaistí sa tak zlučiteľnosť
vnútroštátnych koncepcií regulácie v prospech opakovaného použitia na
celom vnútornom trhu, čím sa zlepší právna istota, posilní stimulácia a
znížia prekážky opakovaného použitia informácií verejného sektora.
Z analýzy vykonanej v rámci posúdenia vplyvu vyplýva, že táto
možnosť ponúka najlepšiu rovnováhu medzi podporou opakovaného použitia
informácií verejného sektora, harmonizáciou a právnou istotou vzhľadom na
vnútroštátne okolnosti.
3.
PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
3.1.
Právny základ
Smernica o informáciách verejného sektora
bola prijatá na základe článku 114 ZFEÚ (článok 95 ZES) a týka
sa správneho fungovania vnútorného trhu a voľného pohybu služieb.
Všetky zmeny a doplnenia smernice preto musia vychádzať z toho
istého právneho základu.
3.2.
Subsidiarita a proporcionalita
Smernica o informáciách verejného sektora
bola prijatá na základe článku 114 ZFEÚ (pôvodný článok 95 ZES).
Celkovým cieľom tejto revízie je eliminovať pretrvávajúce i novo
vznikajúce rozdiely medzi členskými štátmi pri využívaní informácií
verejného sektora, ktoré obmedzujú realizáciu úplného hospodárskeho potenciálu
tohto zdroja. Konkrétne ciele sú zamerané na uľahčenie vytvorenia
produktov a služieb na základe informácií verejného sektora dostupných na
celom území Únie, na zaistenie skutočne cezhraničného využívania
informácií verejného sektora pre výrobky a služby s pridanou hodnotou, na
obmedzenie narušení hospodárskej súťaže na trhu v Únii a na
zabránenie prehĺbeniu rozdielov v úpravách opakovaného použitia informácií
verejného sektora medzi členskými štátmi. Obsah
tohto návrhu zodpovedá týmto cieľom. Hospodársky význam
otvoreného prístupu k údajom, predovšetkým k údajom verejnej správy,
ako základ nových informačných služieb a produktov je
v súčasnosti už viac uznávaný, než v roku 2002, keď Komisia
predložila návrh pôvodnej smernice. Zatiaľ čo sa základné rámcové
pravidlá opakovaného použitia informácií verejného sektora na úrovni Únie
harmonizovali, viaceré nezodpovedané otázky ostali a nové vznikli. Preto zainteresované strany už nepovažujú
súčasný právny rámec za dostatočnú záruku podmienok, ktoré môžu
maximalizovať možné výhody zdrojov verejných údajov v Európe.
Činnosti založené na informáciách verejného sektora sa rozvíjajú
a niektoré zo súčasných podstatných pravidiel bránia rozvoju aktivít
založených na opakovanom použití informácií verejného sektora a majú za
následok rozdrobený vnútorný trh. Súčasný režim spoplatňovania
založený na návratnosti nákladov, povolený podľa pravidiel smernice, sa
považuje za neprimeraný vzhľadom na opatrenia na stimuláciu opakovaného používania
verejných informácií. Len harmonizácia na úrovni Únie môže zabezpečiť
jednotnosť pravidiel automatického spoplatnenia a výnimiek
z nich na celom území Únie s cieľom stimulovať opakované
použitie. Okrem
toho môžu verejné orgány viacerých členských štátov samostatne
rozhodnúť o povolení opakovaného použitia.[17] V dôsledku toho „je
harmonizácia medzi členskými štátmi vzhľadom na opakované použitie
verejných údajov jednoznačne nedostatočná, čo sa môže
vzťahovať aj na (verejné) prevádzkové údaje.“[18] Opatrenie na úrovni Únie je
potrebné na zaručenie napríklad povolenia opakovaného použitia základných
informácií verejného sektora vo všetkých členských štátoch a na to,
aby jednotlivé verejné orgány vyvíjajúce obchodnú činnosť nebránili
vývinu inovačných produktov a služieb. Takisto,
ťažkosti pri uplatnení nápravného mechanizmu v prípade porušenia pravidiel
opakovaného použitia informácií verejného sektora v niektorých
členských štátoch odrádzajú používateľov od rozbehnutia ambicióznych
projektov opakovaného použitia s pôsobnosťou na celom území Únie. Ďalšiu
harmonizáciu základných zásad, režimu spoplatňovania, rozsahu
a mechanizmu presadzovania právnych predpisov s cieľom
zmierniť rozdrobenosť na vnútornom trhu a stimulovať
cezhraničné produkty a služby založené na informáciách verejného sektora
nie je možné dosiahnuť len na úrovni členských štátov. Pokiaľ
ide o rozsah, cieľom revízie nie je regulovať, či už priamo
alebo nepriamo, právo na prístup k verejným dokumentom, ktoré zostáva v
jedinej a výlučnej právomoci členských štátov. Revidované ustanovenia
by sa vzťahovali na opakované použitie dokumentov, ktoré sú vo
všeobecnosti prístupné, a to aj podľa vnútroštátnych pravidiel
prístupu. Cieľom
revízie nie je ani regulovať spracúvanie osobných údajov orgánmi verejného
sektora ani štatút práv duševného vlastníctva, ktorých sa revízia týka len do
tej miery, do akej sa ich týka pôvodná smernica. Bez presne
zacielených opatrení na úrovni Únie by regulačné aktivity na vnútroštátnej
úrovni, ktoré sa celý rad členských štátov medzičasom inicioval,
mohli prehĺbiť už existujúce podstatné rozdiely. Takéto existujúce
vnútroštátne ustanovenia by bez ďalšej harmonizácie narúšali fungovanie
vnútorného trhu. Naproti tomu sú opatrenia Únie obmedzené na elimináciu
zistených prekážok alebo prevenciu vzniku ďalších. 2011/0430 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorou sa mení a dopĺňa
smernica 2003/98/ES o opakovanom použití informácií verejného sektora
(Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ
ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 114, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu
národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho
hospodárskeho a sociálneho výboru[19], so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[20], konajúc v súlade s riadnym legislatívnym
postupom, keďže: (1)
V smernici 2003/98/ES Európskeho parlamentu a
Rady zo 17. novembra 2003 o opakovanom použití informácií verejného sektora[21] sa ustanovuje súbor minimálnych
pravidiel, ktorými sa riadi opakované použitie, a praktické prostriedky na
uľahčenie opakovaného použitia existujúcich dokumentov v držbe
subjektov verejného sektora členských štátov. (2)
Politika otvoreného prístupu k údajom, v rámci
ktorej sa podporuje široká dostupnosť informácií verejného sektora a
možnosť ich opakovaného použitia na súkromné či obchodné účely
so žiadnymi alebo len minimálnymi právnymi, technickými alebo finančnými
obmedzeniami, môže zohrať významnú úlohu pri naštartovaní vývoja nových
služieb založených na nových spôsoboch kombinovania a využívania takýchto
informácií. Predpokladom sú však v celej Únii rovnaké podmienky pre všetkých
vzhľadom na oprávnenie opakovaného použitia dokumentov, ktoré sa nedajú
dosiahnuť, ak sa spoľahneme len na rozličné pravidlá
a praktiky členských štátov alebo dotknutých verejných orgánov. (3)
Povolenie opakovane použiť dokumenty
v držbe subjektu verejného sektora znamená pridanú hodnotu pre
používateľov, konečných používateľov a spoločnosť
vo všeobecnosti, a v mnohých prípadoch aj pre samotný verejný subjekt, pretože
používatelia a koneční používatelia mu poskytujú spätnú väzbu, na základe
ktorej môže zlepšovať kvalitu zhromažďovaných informácií. (4)
Od prijatia prvého súboru pravidiel opakovaného
použitia informácií verejného sektora v roku 2003 množstvo údajov na svete
vrátane verejných údajov exponenciálne narastá a začali sa
generovať a zhromažďovať nové typy údajov. Zároveň sme
svedkami pokračujúcej revolúcie v technológiách na analýzu, využívanie
a spracúvanie údajov. Tento rýchly technologický vývin umožňuje
vytváranie nových služieb a nových aplikácií, ktoré sú založené na
využívaní, zhromažďovaní a kombinácii údajov. Pravidlá prijaté
v roku 2003 už nie sú vzhľadom na tieto rýchle zmeny dostatočne
aktuálne, v dôsledku čoho existuje riziko, že sa nepodarí využiť
hospodárske a spoločenské príležitosti, ktoré ponúka opakované
použitie verejných údajov. (5)
Súčasne členské štáty už podľa
smernice 2003/98/ES zaviedli politiky opakovaného použitia, pričom viaceré
z nich postupujú podľa ambicióznych koncepcií otvoreného prístupu k údajom
s cieľom uľahčiť opakované použitie dostupných verejných
údajov pre občanov a podniky nad rámec minimálnej úrovne ustanovenej
v smernici. Aby sa zabránilo situácii, keď by rôzne pravidlá v
jednotlivých členských štátoch predstavovali prekážku cezhraničného
ponúkania produktov a služieb, a s cieľom umožniť
opakované použitie porovnateľných verejných údajov prostredníctvom
celoeurópskych aplikácií, ktoré by na nich boli založené, je potrebná takisto
minimálna harmonizácia otázky, ktoré verejné údaje sú dostupné na opakované
použitie na vnútornom trhu s informáciami v súlade s príslušným režimom
prístupu. (6)
Smernica 2003/98/ES neukladá povinnosť
umožniť opakované použitie dokumentov. Rozhodnutie o tom, či sa
povolí alebo nepovolí opakované použitie zostáva na členských štátoch
alebo príslušnom subjekte verejného sektora. Smernica zároveň vychádza
z vnútroštátnych pravidiel regulujúcich prístup k dokumentom. Niektoré členské
štáty jednoznačne prepojili právo na opakované použitie s právom na
prístup, takže vo všeobecnosti sa všetky dostupné dokumenty môžu opakovane
použiť. V iných členských štátoch je prepojenie týchto dvoch
súborov pravidiel menej jasné, čo spôsobuje právnu neistotu. (7)
Smernicou 2003/98/ES by sa preto členským
štátom mala uložiť jednoznačná povinnosť sprístupniť všetky
všeobecne dostupné dokumenty na opakované použitie. Takáto povinnosť
predstavuje obmedzenie práv duševného vlastníctva autora dokumentu,
a preto by sa rozsah prepojenia medzi právom na prístup a právom na
použitie mal obmedziť na minimum nevyhnutné na dosiahnutie cieľov
sledovaných zavedením tejto povinnosti. V tomto ohľade
a vzhľadom na právne predpisy Únie a členských štátov, ako
aj na medzinárodné povinnosti Únie, predovšetkým podľa Bernského dohovoru
o ochrane literárnych a umeleckých diel a Dohody
o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva (dohoda TRIPS), by
dokumenty, na ktoré sa vzťahujú práva duševného vlastníctva v držbe
tretích strán, mali byť vylúčené z rozsahu pôsobnosti smernice 2003/98/ES.
Ak je tretia strana pôvodným vlastníkom dokumentu v držbe knižníc (vrátane
univerzitných knižníc), múzeí a archívov, ktorý je ešte chránený právom
duševného vlastníctva, predmetný dokument by sa na účely tejto smernice
mal považovať za dokument, na ktorý sa vzťahujú práva duševného
vlastníctva v držbe tretích strán. (8)
Uplatňovaním smernice 2003/98/ES by nemali
byť dotknuté práva, ktoré zamestnancom verejného sektora môžu
prináležať podľa vnútroštátnych pravidiel. (9)
Navyše, v prípade akéhokoľvek dokumentu
poskytnutého na opakované použitie by si predmetný subjekt verejného sektora
mal ponechať právo predmetný dokument využívať. (10)
Rozsah uplatňovania smernice sa rozširuje na
knižnice (vrátane univerzitných knižníc), múzeá a archívy. Smernica sa
nevzťahuje na iné kultúrne inštitúcie, ako sú opery, balety alebo divadlá
vrátane archívov, ktoré sú súčasťou týchto inštitúcií. (11)
Na uľahčenie opakovaného použitia by
subjekty verejného sektora mali sprístupňovať dokumenty v strojovo
čitateľnom formáte a ak je to možné a vhodné, spolu s ich
metaúdajmi vo formáte, ktorý podporuje interoperabilitu, teda napr. tak, že ich
spracujú spôsobom v súlade so zásadami vyplývajúcimi z požiadaviek na
kompatibilitu a použiteľnosť podľa smernice Európskeho
parlamentu a Rady 2007/2/ES zo 14. marca 2007, ktorou sa zriaďuje
Infraštruktúra pre priestorové informácie v Európskom spoločenstve
(INSPIRE)[22]. (12)
Ak sa opakované použitie dokumentov
spoplatňuje, mala by sa výška poplatkov obmedziť na okrajové náklady
vzniknuté pri reprodukcii a šírení dokumentov, s výnimkou osobitne
opodstatnených prípadov zodpovedajúcich objektívnym, transparentným
a overiteľným kritériám. Mala by sa predovšetkým zohľadniť
nutnosť neprekážať bežnému fungovaniu subjektov verejného sektora,
ktoré pokrývajú podstatnú časť svojich prevádzkových nákladov
súvisiacich s výkonom svojej verejnej úlohy pomocou využívania svojich
práv duševného vlastníctva. Dôkazové bremeno v otázke, či sú poplatky
založené na nákladoch a či spĺňajú príslušné limity, by mal
znášať subjekt verejného sektora, ktorý opakované použitie
spoplatňuje. (13)
Subjekty verejného sektora môžu v prípade, ak
je to realizovateľné, pri opakovanom použití dokumentu určiť
používateľovi podmienky, napríklad uvedenie zdroja. V akýchkoľvek
licenciách na opakované použitie informácií verejného sektora by sa
v každom prípade malo ukladať čo najmenej obmedzení. Významnú
úlohu môžu v tomto ohľade takisto zohrať otvorené licencie
dostupné online, na základe ktorých sa udeľujú rozsiahlejšie práva bez
technologických, finančných či zemepisných obmedzení a ktoré
vychádzajú z otvorených dátových formátov. Preto by členské štáty mali
podporovať používanie otvorených licencií verejnej správy. (14)
Správne uplatňovanie viacerých prvkov tejto
smernice, napríklad opravných prostriedkov, dodržiavania zásad
spoplatňovania a povinnosti podávať správy, si vyžadujú dohľad
nezávislého orgánu zodpovedného za opakované použitie informácií verejného
sektora. Na zabezpečenie jednotnosti koncepcií na úrovni Únie by sa mala
podporiť koordinácia medzi nezávislými orgánmi, predovšetkým
prostredníctvom výmeny informácií o najlepších postupoch a politikách
opakovaného používania údajov. (15)
Ciele tejto smernice, t. j. uľahčiť
tvorbu informačných produktov a služieb dostupných na celom území Únie a
založených na dokumentoch verejného sektora, zabezpečiť účinné
cezhraničné využívanie dokumentov verejného sektora pre súkromné
spoločnosti na účely produktov a služieb s pridanou
hodnotou, ako aj obmedziť narušenia hospodárskej súťaže na trhu v
Únii, nemôžu dostatočne naplniť členské štáty
a vzhľadom na celoeurópsku podstatu navrhovaného opatrenia sa tieto
ciele môžu lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, a preto môže Únia
prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity ustanovenou v článku
5 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. V súlade so zásadou proporcionality
ustanovenou v uvedenom článku, táto smernica neprekračuje rámec
nevyhnutný na dosiahnutie uvedených cieľov. (16)
V tejto smernici sa rešpektujú základné práva
a dodržiavajú zásady uznané predovšetkým v Charte základných práv
Európskej únie vrátane práva vlastniť majetok (článok 17). Nič
v tejto smernici by sa nemalo vykladať ani vykonávať spôsobom,
ktorý nie je v súlade s Európskym dohovorom o ľudských právach. (17)
Je potrebné zaistiť, aby členské štáty
(pozri odôvodnenie 19) informovali Komisiu o rozsahu opakovaného použitia
informácií verejného sektora, podmienkach, za ktorých sa informácie poskytujú,
ako aj práci nezávislého orgánu. Na zabezpečenie jednotnosti koncepcií na
úrovni Únie by sa mala podporiť koordinácia medzi nezávislými orgánmi,
predovšetkým prostredníctvom výmeny informácií o najlepších postupoch a
politikách opakovaného používania údajov. (18)
Komisia by mala asistovať členským štátom
pri vykonávaní smernice jednotným spôsobom a na tento účel
poskytovať, po konzultáciách so zainteresovanými stranami, usmernenia,
predovšetkým v otázke spoplatňovania a výpočtu nákladov,
odporúčaných podmienok udeľovania licencií a formátov. (19)
Členské štáty sa v súlade so
spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie
o vysvetľujúcich dokumentoch z [dátum] zaviazali
v opodstatnených prípadoch pripojiť k oznámeniu o svojich
opatreniach na transpozíciu jeden alebo viac dokumentov vysvetľujúcich
vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami
vnútroštátnych nástrojov na jej transpozíciu. Vzhľadom na túto smernicu
zastáva zákonodarca názor, že postúpenie takýchto dokumentov je opodstatnené. (20)
Smernica 2003/98/ES by sa preto mala zodpovedajúcim
spôsobom zmeniť a doplniť, PRIJALI TÚTO SMERNICU: Článok 1
Zmeny a doplnenia smernice 2003/98/ES Smernica 2003/98/ES sa mení
a dopĺňa takto: 1.
Zmeny a doplnenia článku 1 (predmet a
rozsah pôsobnosti): (1)
V odseku 2 sa písm. a) nahrádza takto: „a) dokumenty, ktorých poskytovanie nepatrí do
rozsahu verejných úloh príslušných subjektov verejného sektora vymedzených
právnym predpisom alebo inými záväznými pravidlami v dotknutom
členskom štáte.“ (2)
V odseku 2 sa písm. e) nahrádza takto: „e) dokumenty, ktoré majú v držbe vzdelávacie
a výskumné inštitúcie, ako sú výskumné inštitúty, prípadne vrátane organizácií
založených na účely transferu výsledkov výskumu, školy a univerzity
(okrem univerzitných knižníc pri dokumentoch iných než výskumné dokumenty
chránené právami duševného vlastníctva tretích strán) a“ (3)
V odseku 2 sa písm. f) nahrádza takto: „f) dokumenty, ktoré majú v držbe kultúrne
inštitúcie iné než múzeá, knižnice, archívy“ (4)
V odseku 4 sa výraz „spoločenstva“
nahrádza výrazom „Únie“. (5)
Na konci odseku 5 sa dopĺňa táto veta: „Ustanoveniami tejto smernice nie sú dotknuté
hospodárske alebo morálne práva, ktoré zamestnancom subjektov verejného sektora
plynú z vnútroštátnych pravidiel.“ 2.
V článku 2 (Definície) sa
dopĺňa tento odsek: „6. „strojovo čitateľné“ znamená, že
digitálne dokumenty sú dostatočne štruktúrované na to, aby softvérové
aplikácie boli schopné spoľahlivo identifikovať jednotlivé
konštatovania faktov a ich internú štruktúru.“ 3.
Článok 3 sa nahrádza takto: „Článok
3 Všeobecná
zásada (1)
Členské štáty podľa odseku 2
zabezpečujú možnosť opakovaného použitia dokumentov uvedených
v článku 1 na obchodné a neobchodné účely v súlade
s podmienkami ustanovenými v kapitolách III a IV. (2)
Pri dokumentoch, na ktoré sa vzťahujú práva
duševného vlastníctva, ktoré prináležia knižniciam (vrátane univerzitných
knižníc), múzeám a archívom, členské štáty zabezpečia aby v
prípadoch, keď je opakované použitie dokumentov povolené, boli tieto
dokumenty opakovane použiteľné na obchodné alebo neobchodné účely v
súlade s podmienkami ustanovenými v kapitole III a IV. 4.
Zmeny a doplnenia článku 4 (Požiadavky na
spracovanie žiadostí o opakované použitie) (3)
Na konci odseku 3 sa dopĺňa táto veta: „Knižnice (vrátane univerzitných knižníc),
múzeá a archívy však nie sú povinné uviesť takýto odkaz.“ (4)
Na konci odseku 4 sa dopĺňa táto veta: „K opravným prostriedkom patrí preskúmanie
nezávislým orgánom, ktorému sa udelia osobitné regulačné právomoci
vzhľadom na opakované použitie informácií verejného sektora a ktorého
rozhodnutia sú záväzné pre dotknutý subjekt verejného sektora.“ 5.
Zmeny a doplnenia článku 5 (Dostupné
formáty): (5)
V odseku 1 sa výraz „v elektronickej forme“
nahrádza výrazom „v strojovo čitateľnom formáte spolu s ich
metaúdajmi“. 6.
Zmeny a doplnenia článku 6 (Poplatky): (6)
Na začiatok článku sa vkladajú tieto
odseky: „1. V prípadoch, keď sa opakované
použitie dokumentov spoplatňuje, je celková suma poplatkov, ktoré vyberajú
subjekty verejného sektora, obmedzená na okrajové náklady vzniknuté pri
reprodukcii a šírení dokumentov.“ „2. Vo výnimočných prípadoch,
predovšetkým keď podstatná časť prevádzkových nákladov
vyplývajúcich z vykonávania úlohy v rámci služby vo verejnom záujme
vzniká subjektom verejného sektora z využívania ich práv duševného vlastníctva,
môže sa subjektom verejného sektora povoliť spoplatňovať
opakované použitie dokumentov vyššou sumou, než sú okrajové náklady, podľa
objektívnych, transparentných a overiteľných kritérií, pod podmienkou, že
sa tak deje vo verejnom záujme a na základe povolenia nezávislého orgánu
uvedeného v článku 4 ods. 4 a bez toho, aby tým boli ovplyvnené odseky 3 a
4 tohto článku.“ „3. Bez ohľadu na odseky 1 a 2 môžu
knižnice (vrátane univerzitných knižníc), múzeá a archívy spoplatniť
opakované použitie dokumentov vo svojej držbe vyššou sumou, než sú okrajové
náklady.“ (7)
Existujúce znenie článku 6 sa stáva odsekom 4. (8)
Vkladá sa nový odsek 5: „Dôkazové bremeno v otázke, či sú
poplatky v súlade s týmto článkom, znáša subjekt verejného
sektora, ktorý opakované použitie spoplatňuje.“ 7.
V článku 7 (Transparentnosť) sa za
formuláciu „kalkulácii poplatkov“ dopĺňa formulácia „vyšších než
okrajové náklady alebo poplatkov“. 8.
Zmeny a doplnenia článku 8 (9)
Odsek 1 sa nahrádza takto: „Subjekty verejného sektora môžu povoliť
opakované použitie bez podmienok alebo môžu uložiť podmienky, napríklad
uvedenie zdroja, prípadne prostredníctvom licencie. Tieto podmienky nemusia
nevyhnutne obmedzovať možnosti opakovaného použitia a nepoužívajú sa
na obmedzenie hospodárskej súťaže.“ 9.
Článok 9 sa nahrádza takto: „Článok
9 Praktické
úpravy Členské štáty zabezpečia prijatie
praktických úprav, ktoré uľahčia viacjazyčné vyhľadávanie
dokumentov dostupných na opakované použitie, ako sú zoznamy dostupných
najdôležitejších dokumentov s príslušnými metaúdajmi, prednostne dostupné
on-line a v strojovo čitateľnom formáte, a internetové
portály, ktoré sú spojené s decentralizovanými zoznamami položiek.“ 10.
V článku 11 (Zákaz výhradných dohôd) sa
na konci odseku 3 dopĺňa táto veta: „Takéto úpravy, ktoré sa týkajú kultúrnych
inštitúcií a univerzitných knižníc, sa však ukončia pri uplynutí
platnosti zmluvy a v každom prípade nie neskôr ako 31. decembra 20XX [6 rokov
po tom, ako táto smernica nadobudne účinnosť].“ 11.
Článok 12 (Vykonávanie) sa nahrádza takto: „Článok
12 Členské štáty oznámia Komisii znenie
hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti
pôsobnosti tejto smernice“. 12.
V článku 13 (Revízia) sa dátum 1. júla 2008
nahrádza formuláciou [3 roky po dátume transpozície] a dopĺňa sa
tento odsek: „Členské štáty každoročne postupujú
Komisii správu o rozsahu opakovaného použitia informácií verejného sektora,
podmienkach, za ktorých sa informácie poskytujú, ako aj práci nezávislého
orgánu uvedeného v článku 4 ods. 4.“ Článok 2 (2)
Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 18
mesiacov zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie
súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto
ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto
smernicou. (3)
Členské štáty uvedú priamo v prijatých
ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti
o odkaze upravia členské štáty. Článok 3 Táto smernica nadobúda účinnosť
dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie. Článok 4 Táto smernica
je určená členským štátom v súlade so zmluvami. V Bruseli, Za Európsky parlament Za
Radu predseda predseda [1] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2009:0212:FIN:EN:PDF. [2] http://www.economist.com/node/15557443. [3] http://webarchive.nationalarchives.gov.uk/+/interactive.bis.gov.uk/digitalbritain/report/,
s. 214. [4] Review of recent studies on PSI re-use and related
market developments (Preskúmanie aktuálnych štúdií o opakovanom použití
informácií verejného sektora a súvisiacom vývoji na trhu), G. Vickery, august 2011. [5] http://ec.europa.eu/information_society/digital-agenda/index_en.htm. [6] BIELA KNIHA Plán jednotného európskeho dopravného
priestoru – Vytvorenie konkurencieschopného dopravnému systému efektívne
využívajúceho zdroje. KOM(2011) 144 v konečnom znení (28.11.2011). [7] KOM(2008) 886 v konečnom
znení/2 - korigendum z 20.3.2009. [8] Ú. v. EÚ L 207/1, 6.8.2010. [9] http://www.epsiplatform.eu/. [10] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/index_en.htm. [11] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/actions_eu/policy_actions/mepsir/index_en.htm. [12] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/facilitating_reuse/exlusive_agreements/
index_en.htm. [13] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/docs/pdfs/economic_study_report_final.pdf. [14] http://tinyurl.com/culturePSI. [15] http://www.lapsi-project.eu/. [16] http://www.epsiplatform.eu/. [17] Úprava opakovaného použitia informácií verejného sektora
v Spojenom kráľovstve, 2005. „Orgán verejného sektora môže
povoliť opakované použitie“ (nariadenie článok 7 ods. 1). [18] Štúdia o zaručenom prístupe k údajom
o doprave a cestovaní a voľnom poskytovaní univerzálnych
informácií o doprave, Lyon, 11. október 2010. [19] Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...]. [20] Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...]. [21] Ú. v. EÚ L 345, 31.12.2003, s. 90. [22] Ú. v. EÚ L 108, 25.4.2007, s. 1.