EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52011DC0596
COMMISSION OPINION on the requests for the amendment of the Statute of the Court of Justice of the European Union, presented by the Court
KOMISIJAS ATZINUMS par Tiesas iesniegtajiem lūgumiem grozīt Eiropas Savienības Tiesas statūtus
KOMISIJAS ATZINUMS par Tiesas iesniegtajiem lūgumiem grozīt Eiropas Savienības Tiesas statūtus
/* COM/2011/0596 galīgā redakcija */
KOMISIJAS ATZINUMS par Tiesas iesniegtajiem lūgumiem grozīt Eiropas Savienības Tiesas statūtus /* COM/2011/0596 galīgā redakcija */
KOMISIJAS ATZINUMS (30.9.2011) par Tiesas iesniegtajiem lūgumiem
grozīt Eiropas Savienības Tiesas statūtus ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 257. panta
pirmo daļu un 281. panta otro daļu, 1.
Eiropas Savienības Tiesa savos divos
2011. gada 28. marta lūgumos ierosināja vairākus
grozījumus savos statūtos, kā arī ierosināja
pieņemt regulu par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas
aizstājējtiesnešiem. Pēc Lisabonas līguma
stāšanās spēkā šos noteikumus pirmo reizi būs
jāpieņem Eiropas Parlamentam un Padomei, lemjot saskaņā ar
parasto likumdošanas procedūru. 2.
Ierosinātie grozījumi dažādās
pakāpēs skar visas trīs tiesas, kas pašlaik veido Eiropas
Savienības Tiesu, proti, Tiesu, Vispārējo tiesu un Civildienesta
tiesu. 3.
Attiecībā uz Tiesu grozījumi paredz
izveidot Tiesas priekšsēdētāja vietnieka amatu un noteikt
viņa pienākumus (jaunais 9.a pants un 39. panta otrā
daļa), grozīt virspalātas sastāvu (16. panta otrā
daļa), palielināt kvorumu virspalātas apspriedēm un
plēnuma apspriedēm (17. panta trešā un ceturtā
daļa), kā arī atcelt tiesneša referenta iesniegtā
ziņojuma lasīšanu tiesas sēdē (20. panta ceturtā
daļa). 4.
Attiecībā uz Vispārējo tiesu,
lai rastu risinājumu tam, ka palielinās darba slodze un
palielinās lietu apstrādes ilgums, kas ar to ir saistīts, tiek
ierosināts palielināt tiesnešu skaitu līdz 39 tiesnešiem
(48. pants). 5.
Attiecībā uz Civildienesta tiesu Tiesa
lūdz, lai tiktu pievienoti trīs aizstājējtiesneši, pie
kuriem varētu vērsties, ja kāds tiesnesis nevar ilgstoši veikt
savus pienākumus (62.c panta un Statūtu I pielikuma
grozījumi un specifiskās regulas par Civildienesta tiesu
pieņemšana). 6.
Visbeidzot, pēdējais ierosinātais
grozījums, kas skartu visas trīs tiesas vienādi, t.i., atcelt
noteikumus par termiņa pagarinājumu, pamatojoties uz apsvērumiem
par attālumu (45. panta pirmās daļas svītrošana); tas
nozīmē, ka tiek svītrots noteiktais vienotais desmit dienu
termiņš, ko pašlaik pievieno procedūras termiņam. 7.
Tiesa ierosina vairāku šo grozījumu
tūlītēju stāšanos spēkā, jo īpaši grozījuma
par Vispārējās tiesas tiesnešu skaita palielināšanu
stāšanos spēkā. Izņēmuma kārtā trīs
grozījumi attiecībā uz Tiesu, proti,
priekšsēdētāja vietnieka amata izveide, virspalātas
sastāva maiņa un apspriežu kvoruma pielāgošana, tiktu
piemēroti tikai no Tiesas pirmās daļējās atjaunošanas
brīža. 8.
Komisija pozitīvi novērtē Tiesas
iniciatīvu iesniegt likumdevējai iestādei savu Statūtu
grozījumus. Pēdējo gadu laikā ir ļoti mainījusies
Savienības tiesās iesniegto strīdu būtība un apjoms,
ņemot vērā to, ka Savienības tiesības ir
paplašinājušās attiecībā uz jaunām jomām un ir
pieaudzis Savienības dalībvalstu skaits. Savienības
paplašināšanās ir arī spēcīgi ietekmējusi tiesu
iekšējo struktūru, jo īpaši ir palielinājies to
locekļu skaits, kā arī to valodu skaits, kuras var izmantot
strīdos. Visbeidzot, tuvākā vai vidējā
termiņā ir paredzamas arī citas izmaiņas, jo īpaši
pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Visu šo
izmaiņu rezultātā ir nepieciešams pielāgot tiesu
organizāciju, līdzekļus un darbības kārtību, lai
tās varētu efektīvi pielāgoties izmaiņām. 9.
Paskaidrojumu rakstos, kas pievienoti tās
lūgumiem, Tiesa izstrādā pašreizējās situācijas
padziļinātu analīzi, nepieciešamās reformas prasības
un risinājumus, kā izpildīt šis prasības. Komisija
piekrīt šai analīzei. 10.
Tomēr Tiesas priekšlikumi ir rūpīgi
jāapsver, jo tie var ilgtermiņā ietekmēt tiesiskuma
tēlu Savienībā. Jebkuras tiesas statūtu grozījumi
nekad nav mazsvarīgi, jo uz šiem statūtiem balstās tās
lēmumu leģitimitāte. Statūtiem ir jāaizsargā
tiesas neatkarība, objektivitāte un autoritāte, vienlaikus
nodrošinot efektīvu piekļuvi tiesai, garantējot efektīvu un
savlaicīgu darbību. 11.
Komisija šeit turpmāk izklāsta
likumdevējai iestādei argumentus, kas liek atbalstīt Tiesas
priekšlikumus, vienlaikus attiecībā uz dažiem punktiem ierosinot
pielāgojumus un papildinājumus. 12.
Komisija apzinās Tiesas priekšlikumu ietekmi
uz budžetu. Tomēr Komisija vēlas uzsvērt, ka, no vienas puses,
efektīvas tiesiskās aizsardzības piešķiršana, tostarp
tiesas lēmuma pieņemšana saprātīgos termiņos ir
obligāts nosacījums un ka, no otras puses, neefektīva tiesiskuma
negatīvās sekas uz ekonomiku, pat, ja tās nav tik redzamas
kā budžeta palielināšanās, ir ļoti iespējams daudz
dārgākas nekā šī budžeta palielināšana. Grozījumi
attiecībā uz Tiesu 13.
Attiecībā uz pašu Tiesu — priekšsēdētāja
vietnieka amata izveide šķiet pamatota. Kā Tiesa to norāda,
tās priekšsēdētāja darba apjoms ir ievērojami
palielinājies laika gaitā, un šķiet lietderīgi, ka
viņu savu pienākumu veikšanā varētu aizvietot vai
viņam varētu palīdzēt priekšsēdētāja
vietnieks. 14.
Tiesas priekšsēdētājs pilda
ievērojamu skaitu pienākumu, kuru pildīšana ir būtiska
tiesas labai darbībai. Šajā saistībā Komisija vēlas
uzsvērt to, cik svarīga ir pagaidu noregulējuma un
apelāciju par pagaidu noregulējumu savlaicīga
nosūtīšana, par ko priekšsēdētājam ir galvenā
atbildība. Gan pirmajā instancē, gan pārsūdzības
gadījumā ir būtiski, lai apturēšanas pieprasījumi vai
citi pagaidu pasākumi tiktu izskatīti visīsākos
termiņos. Pretējā gadījumā var tikt traucēta gan
uzņēmēju, gan Savienības dalībvalstu un iestāžu
rīcība. Ir gadījies, ka dažas apelācijas, kas izteiktas
pret tiesas pagaidu rīkojumiem, ir nokārtotas tikai pēc ilga
laika, kas dažreiz pārsniedz vienu gadu. Šāda apmēra
termiņi ir grūti savienojami ar efektīvas pagaidu tiesiskās
aizsardzības principu. Priekšsēdētāja vietnieka amata
izveidei būtu jāuzlabo situācija šajā jomā. 15.
Attiecībā uz nosacījumiem, kad
Tiesas priekšsēdētāju varētu aizstāt
priekšsēdētāja vietnieks, ir jāizsaka daži apsvērumi.
Saskaņā ar Tiesas priekšlikumu priekšsēdētāju
aizstāj, "ja Tiesas priekšsēdētājs nevar
piedalīties vai viņa amats ir brīvs, vai pēc viņa
lūguma". Šis 9.a panta teksts paredz, ka papildus gadījumam,
kad priekšsēdētājs nevar piedalīties,
priekšsēdētājam ir rīcības brīvība, lai
lūgtu viņa aizstāšanu katrā konkrētā
gadījumā atsevišķi un attiecībā uz jebkādu
pienākuma veidu – ar tiesvedību, protokolu vai administratīviem
jautājumiem saistītu pienākumu. Tomēr attiecībā
uz pagaidu noregulējumu Tiesas ierosinātā 39. panta otrajā
daļā aizstāšana ir paredzēta tikai, "ja
priekšsēdētājs nevar piedalīties" un nevis pēc
viņa lūguma. Šis specifiskais 39. panta noteikums,
iespējams, ir jāinterpretē kā atkāpe no 9.a panta
vispārējā noteikuma, kas ļauj aizstāt
priekšsēdētāju pēc viņa lūguma. 16.
Komisija uzskata, ka ir pamatoti, ka tā
tiesneša izvēle, kurš ir atbildīgs par pagaidu tiesiskās
aizsardzības nodrošināšanu, paliek objektīva, proti,
atbildīgais tiesnesis ir priekšsēdētājs, izņemot
gadījumu, ja viņš nevar piedalīties. Nebūtu ieteicams, ka
priekšsēdētājs var brīvi nolemt katrā
konkrētā gadījumā par sevis aizstāšanu pagaidu
noregulējuma procedūrās. Tomēr Komisija uzskata, ka
šāds uzskats ir attiecināms uz priekšsēdētāja
visām tiesvedības darbībām (t.i., ne tikai pieņemot
pagaidu noregulējuma nolēmumu vai lēmumu par apelāciju
attiecībā uz pagaidu noregulējuma nolēmumu, bet arī
vadot tiesas sēdes un plēnuma vai virspalātas apspriedes).
Kā papildu garantiju pret tiesu neobjektivitāti, šķiet, ka
būtu vēlams, ka, nosakot, vai strīda izlemšanā
jāiesaistās tās priekšsēdētājam vai
priekšsēdētāja vietniekam, tiek ievēroti abstrakti un
vispārīgi kritēriji, kas noteikti iepriekš ("tiesību
uz likumā noteiktu tiesu" princips), un nevis nolemti katrā
gadījumā atsevišķi. Tātad Komisija ierosina, ka priekšsēdētāju
aizstāj pēc viņa lūguma tikai protokola un
administratīvo pienākumu veikšanai (tostarp Tiesas
vispārējās sapulces vadīšanai). Tādējādi
Komisija ierosina šādu 9.a panta otrās daļas redakciju: Priekšsēdētāja vietnieks
palīdz Tiesas priekšsēdētājam. Viņš to aizstāj,
ja Tiesas priekšsēdētājs nevar piedalīties vai viņa
amats ir brīvs. Viņš to aizstāj arī pēc
priekšsēdētāja lūguma, izņemot Tiesas plēnuma un
virspalātas vadīšanu un 39. pantā minēto
pienākumu veikšanu. 17.
Visbeidzot, attiecībā uz
priekšsēdētāja vietnieka iecelšanas kārtību Komisija
atbalsta ievēlēšanu uz trijiem gadiem, kā to ierosina Tiesa, ar
atjaunojamām pilnvarām. Priekšsēdētāja vietnieka
pilnvaras tādējādi tiks pielāgotas Tiesas
priekšsēdētāja pilnvarām. 18.
Otrais Tiesas priekšlikums attiecas uz virspalātas
sastāvu; tā tiktu paplašināta no trīspadsmit tiesnešiem
uz piecpadsmit tiesnešiem, un tajā vairs sistemātiski
nepiedalītos palātu, kurās ir pieci tiesneši,
priekšsēdētāji. 19.
Komisija uzskata, ka Tiesas judikatūras
saskaņotai attīstībai ir būtiski, lai Tiesā
pastāvētu virspalāta, kas nodrošina sarežģītu lietu vai
lietu par principiāli svarīgiem jautājumiem izskatīšanu.
Tā ne tikai nodrošina Tiesas liela skaita tiesnešu viedokļa
ņemšanu vērā, bet tā nodrošina arī judikatūras
turpinātību laikā. Turklāt šobrīd palātu,
kurās ir pieci tiesneši, priekšsēdētāju klātbūtne
gan virspalātā, gan palātās, kuras tie vada, ļauj
saglabāt konsekventu judikatūras virzienu šajos dažādos
iztiesāšanas sastāvos. 20.
Tiesā, kuras sastāvā ir 27
locekļi, piecpadsmit tiesnešu virspalāta ļaus labāk
sasniegt iepriekš aprakstītos mērķus. Tas pats attiecas uz
sistemātisku priekšsēdētāja vietnieka klātbūtni.
Tātad šie grozījumi ir jāatbalsta. 21.
Savukārt palātu, kurās ir pieci
tiesneši, priekšsēdētāju sistemātiskas dalības atcelšana
ir reforma, kuras vispārējo pievienoto vērtību ir
grūti novērtēt. Protams, šādas izmaiņas
daļēji samazinās viņu lielo darba apjomu. Turklāt
tā ļautu pārējiem tiesnešiem biežāk piedalīties
virspalātas darbā; tādējādi labāk tiktu
ņemta vērā dalībvalstu dažādība un valstu
tiesību sistēmu atšķirības. Turpretim ar šo reformu
virspalātas sastāvā tiktu ieviesta lielāka
dažādība nekā iepriekš (tikai divi pastāvīgie
locekļi no piecpadsmit locekļiem salīdzinājumā ar
pašreizējiem pieciem pastāvīgajiem locekļiem no
trīspadsmit locekļiem) un riski attiecībā uz
virspalātas judikatūras konsekvenci un stabilitāti. Turklāt
piecu tiesnešu palātu priekšsēdētāji vairs nebūs
pilnībā informēti par virspalātas apspriedēm visos
gadījumos, kad viņi tajās vairs nepiedalītos. 22.
Šajā saistībā Komisija uzskata, ka
ir iespējams, nedaudz pielāgot Tiesas priekšlikumu, lai
saglabātu virspalātas sastāva lielāku stabilitāti,
vienlaikus tomēr sasniedzot reformas paredzētos mērķus. 23.
Šis pielāgojums paredzētu saglabāt
Tiesas ierosināto sastāvu, vienlaikus kā papildu noteikumu
paredzot, ka virspalātas sastāvā vienmēr ir jābūt
trijiem palātu, kurās ir pieci tiesneši,
priekšsēdētājiem. 24.
Reglaments ietvertu nosacījumus, kas
reglamentē tiesnešu dalību katrā lietā, iespējams,
izveidojot divu rotācijas sarakstu sistēmu (pašreizējā
viena saraksta vietā); vienā sarakstā būtu palātu,
kurās ir pieci tiesneši, priekšsēdētāji un otrā
sarakstā - pārējie tiesneši. Statūtu 16. panta otrā
daļa paredzētu: Virspalātā ir piecpadsmit
tiesneši. Tās priekšsēdētājs ir Tiesas
priekšsēdētājs. Virspalātas sastāvā ir arī
Tiesas priekšsēdētāja vietnieks, kā arī triju
palātu, kurās ir pieci tiesneši, priekšsēdētāji un
citi tiesneši. Piecu tiesnešu palātu trīs
priekšsēdētāju un pārējo tiesnešu iecelšanas noteikumi
ir noteikti reglamentā. 25.
Komisija atbalsta kvoruma palielināšanu
virspalātas apspriedēm (vienpadsmit tiesneši) un plēnuma
apspriedēm (septiņpadsmit tiesneši), kā to ierosina Tiesa. 26.
Visbeidzot, 20. panta grozījums, lai
svītrotu tiesneša referenta iesniegtā ziņojuma lasīšanu
tiesas sēdē, svītro jau novecojušu noteikumu. Par to nebūtu
iebildumu. 27.
Secinājumā Komisija atbalsta visus
priekšlikumus, kas izteikti attiecībā uz Tiesu, vienlaikus ierosinot: · precizēt, kuros gadījumos Tiesas
priekšsēdētāju var aizstāt priekšsēdētāja
vietnieks; · saglabāt lielāku stabilitāti paplašinātās
virspalātas sastāvā. Grozījumi
attiecībā uz Vispārējo tiesu 28.
Tiesa apzinās, ka ir nepieciešams ātri
uzsākt šobrīd Vispārējā tiesā
izskatīšanā esošo lietu skaita ātru samazināšanu un
samazināt lietu apstrādes ilgumu. Kā Tiesa to norāda
savā paskaidrojuma rakstā, tai bija jāizvēlas starp
divām reformu iespējām, kas paredzētas Līgumos, proti,
palielināt tiesnešu skaitu un izveidot vienu vai vairākas
specializētās tiesas. Tiesa ierosina palielināt
Vispārējās tiesas tiesnešu skaitu līdz trīsdesmit
deviņiem tiesnešiem. 29.
Ņemot vērā turpmāk izteiktos
apsvērumus, Komisija pievienojas Tiesas izvēlei. No vienas puses, ir
nepieciešams ātrs risinājums lielajam skaitam lietu, kas šobrīd
ir izskatīšanā Vispārējā tiesā. Tātad tikai
tūlītēja tiesnešu skaita palielināšana, balstoties uz jau
esošajām administratīvajām struktūrām, var ļaut
mazināt jauno lietu plūsmu, vienlaikus efektīvi samazinot izskatīšanā
esošo lietu krājumus. Vienas vai vairāku specializēto tiesu
izveide sniegtu rezultātus tikai pēc liela laika brīža[1]. No otras puses, ņemot
vērā to strīdu svārstības, par kuru izskatīšanu
ir atbildīga Vispārējā tiesa, ir nepieciešams elastīgs
risinājums. Izmaiņas atvasinātajās tiesībās
regulāri rada jaunas strīdu kategorijas, kuru nozīmīgumu un
stabilitāti laikā ir grūti noteikt iepriekš.
Tādējādi, lai gan šajos pēdējos gados regula REACH ir
regulāri minēta kā potenciāls ievērojams strīdu
avots, vislielāko pieaugumu ir veidojušas apelācijas prasības
pret sankciju lēmumiem, kas pieņemti attiecībā uz
personām vai struktūrām, balstoties uz mehānismiem, kas
paredzēti kopējās ārpolitikas un drošības politikas
ietvaros. Tāpat ir grūti iepriekš paredzēt, kāda ietekme
vidējā termiņā varētu būt vairāku
aģentūru nesenajai izveidei, jo īpaši finanšu jomā.
Ņemot vērā šo nestabilitāti, nešķiet, ka
specializēto tiesu izveide spētu atbildēt uz šīm
izmaiņām šobrīd. Elastīgāks risinājums ir
jāatrod, izveidojot specializētas palātas pašā
Vispārējā tiesā; šis jautājums ir sīkāk
apskatīts turpmāk šajā atzinumā. Visbeidzot, nešķiet,
ka specializēto tiesu izveide sniegtu ilgtspējīgu
risinājumu problēmai par Vispārējās tiesas kopējo
pārāk lielo darba apjomu, kas ir jūtams ne tikai dažās
noteiktās jomās, bet skar arī un galvenokārt kompleksas
lietas, piemēram, lietas konkurences un valsts atbalsta kontroles
jomā. 30.
Papildu tiesnešu skaita noteikšana, kas tiek
uzskatīts par atbilstošu, ietver arī šaubu elementu.
Ierosinātajai divpadsmit tiesnešu pievienošanai, kas ļautu izveidot
četras papildu palātas, būtu tomēr jāpietiek, lai
būtiski palielinātu Vispārējās tiesas lietu
izskatīšanas iespējas. 31.
Saistībā ar ierosināto Statūtu
48. panta grozījumu ir nepieciešams attiecīgi pielāgot
47. pantu. Šobrīd saskaņā ar 47. pantu
Vispārējai tiesai un tās locekļiem ir piemērojami
vairāki Statūtu noteikumi, kas attiecas uz Tiesu, un jo īpaši
9. panta pirmā daļa, kas nosaka, ka "ik pēc trijiem
gadiem daļēji nomainot tiesnešus, pārmaiņus nomaina
četrpadsmit un trīspadsmit tiesnešus". Tā kā tiesnešu
skaits Vispārējā tiesā vairs nav tāds pats kā
Tiesā, šis noteikums kā tāds vairs nav piemērojams
Vispārējai tiesai. Komisija ierosina grozīt Tiesas priekšlikumu
šādi: –
pievienot 6. a punktu šādā
redakcijā: Statūtu 47. panta
pirmo daļu aizstāj ar šādu daļu: "Šo Statūtu
9.a pants[2],
14. un 15. pants, 17. panta pirmā, otrā, ceturtā un piektā
daļa un 18. pants attiecas uz Vispārējo tiesu un tās
locekļiem." –
7. punktu rakstīt šādi: Statūtu 48. pantu
aizstāj ar šādu pantu: "Vispārējā
tiesā ir trīsdesmit deviņi tiesneši. Ik pēc trijiem gadiem
daļēji nomainot tiesnešus, pārmaiņus nomaina divdesmit un
deviņpadsmit tiesnešus." 32.
Papildus šim tehniskajam pielāgojumam papildu
divpadsmit tiesnešu pievienošana rada divus svarīgus jautājumus,
t.i., paplašinātās trīsdesmit deviņu tiesnešu
Vispārējās tiesas organizācija, no vienas puses, un
tiesnešu iecelšanas sistēma, no otras puses. Šie divi jautājumi, kas
daļēji ir savstarpēji saistīti, ir apskatīti
turpmāk. 33.
Attiecībā uz Vispārējās
tiesas iekšējo organizāciju Komisija uzskata, ka ir nepieciešams
pieņemt Statūtu papildu grozījumus, lai pastiprinātu
tiesnešu skaita palielināšanas ietekmi uz Vispārējās tiesas
darbības efektivitāti. Turklāt šo grozījumu
rezultātā būtu nepieciešami atbilstoši pielāgojumi
Vispārējās tiesas reglamentā. 34.
Vispārējās tiesas darbība
šobrīd tiek veikta, balstoties uz stingru vienlīdzību starp
dažādam palātām, kuras katra izskata visu kategoriju lietas
automātiski pēc kārtas. Tikai izņēmuma kārtā
Vispārējās tiesas priekšsēdētājs var
atkāpties no šīs secības. Šis darbības veids liek visiem
tiesnešiem pārvaldīt dažādas tiesību jomas, piemēram,
konkurences tiesības, intelektuālā īpašuma tiesības,
lauksaimniecības strīdus u.c. Apelāciju palātas
sastāvu regulē saskaņā ar rotācijas sistēmu. 35.
Komisija uzskata, ka šādu raksturojumu
nevarēs saglabāt tiesā, kuras sastāvā ir 39 tiesneši.
Palātu skaita palielināšanās radītu vēl
sadrumstalotāku dažādo lietu kategoriju sadalījumu. Balstoties
uz to, ka katru gadu tiek saņemtas vairāk nekā 600 lietas,
katram tiesnesim referentam tiktu piešķirtas apmēram piecpadsmit
lietas, kas aptver visdažādākās jomas. 36.
Tātad šķiet, ka ir nepieciešama
vairāku palātu noteikta specializācija konkrētā
jomā, lai lietas varētu izskatīt efektīvāk un
ātrāk, vienlaikus saglabājot pielāgošanās elastīgumu,
kas nepieciešams jaunu strīdu gadījumā. 37.
Lai gan Vispārējai tiesai šādas
specializēšanās kārtība ir jāpieņem savā
reglamentā, tās princips būtu jāiekļauj pašos
Statūtos, lai garantētu tās ilgtspējību. Konkrēti
– varētu tikt paredzēts, ka Vispārējā tiesa izveido
atbilstošu skaitu specializēto palātu un jebkurā
gadījumā vismaz divas specializētās palātas.
Tādējādi Statūtu 50. pants varētu ietvert vienu
papildu daļu, kas iekļauta starp pirmo un otro daļu un kuras
teksts būtu šāds: "Lai izspriestu lietas jomās,
kurās ir kvantitatīvi liels strīdu skaits, Vispārējai
tiesai ir atbilstošs specializēto palātu skaits, kurām tiek
piešķirtas lietas, kas attiecas uz konkrētajām jomām. Ir
vismaz divas specializētās palātas." 38.
Attiecībā uz Vispārējās
tiesas priekšsēdētāju pašreizējā sistēma ir
izstrādāta tā, ka priekšsēdētājs ir
galvenokārt aizņemts ar pagaidu pasākumu pieprasījumu
izskatīšanu un viņam nav pietiekami laika, ko veltīt strīdu
vispārējai pārvaldībai. Turklāt viņam
lielākoties nav kompetences šādas pārvaldības
nodrošināšanai. 39.
Tātad Komisija ierosina pievienot
Vispārējās tiesas priekšsēdētājam
priekšsēdētāja vietnieku, kā tas ir ierosināts
darīt attiecībā uz Tiesu. Šajā nolūkā varētu
būt pietiekami, ja noteiktu, ka jaunais 9. a pants ir
piemērojams Vispārējai tiesai. Tātad 47. panta pirmajā
daļā būtu jāpievieno atsauce uz šo pantu. Vienlaikus
būtu jāgroza Vispārējās tiesas reglaments, lai
stiprinātu priekšsēdētāja pilnvaras attiecībā uz
lietu pārvaldību un jo īpaši lietu sadalīšanu starp
tiesnešiem. 40.
Lai palielinātu šā grozījuma
efektivitāti, priekšsēdētāja vietniekam varētu noteikt
kopīgu pienākumu ar priekšsēdētāju –
pārvaldīt pagaidu pasākumu pieprasījumus. Šajā
gadījumā 47. panta pirmajā daļā tiktu
izdarīta atsauce tikai uz 9.a panta pirmo daļu un tiktu
iekļauts jauns 48.a pants šādā redakcijā: Priekšsēdētāja vietnieks
palīdz Vispārējās tiesas priekšsēdētājam.
Viņš to aizstāj, ja Vispārējās tiesas
priekšsēdētājs nevar piedalīties vai viņa amats ir
brīvs. Viņš to aizstāj arī 39. pantā minēto
pienākumu veikšanā saskaņā ar reglamentā
paredzētajiem nosacījumiem. 41.
Visbeidzot, praktiskā ziņā –
Komisija uzskata, ka tiklīdz būs panākta principiāla
vienošanās par tiesnešu skaita palielināšanu, Vispārējai
tiesai būtu jāsaņem budžeta līdzekļi, kas tai
ļautu pieņemt darbā lielu skaitu papildu referentu, negaidot
Statūtu grozījumu pieņemšanu un stāšanos spēkā.
Šie jaunie referenti, kas piesaistīti esošajiem tiesnešiem, varētu
ļaut esošajiem tiesnešiem uzsākt izskatīšanā esošu lietu
apstrādi, sagaidot jauno tiesnešu stāšanos amatā, kuriem šie
referenti varētu tikt vēlāk piesaistīti. 42.
Otrais jautājums, kas rodas saistībā
ar tiesnešu skaita palielināšanu Vispārējā tiesā, ir tiesnešu
iecelšanas sistēma. Vispārējās tiesas tiesnešu
iecelšanas noteikumi ir tieši noteikti Līgumos. Tāpat kā Tiesas
gadījumā tiesneši tiek iecelti, dalībvalstīm
savstarpēji vienojoties, uz sešiem gadiem (LES 19. panta
2. punkts un LESD 254. panta otrā daļa). LESD
254. pantā ir arī paredzēts daļējas atjaunošanas
princips ik pēc trim gadiem. Vienīgais elements, ko var noteikt ar
Statūtiem, ir tiesnešu skaits (LESD 254. panta pirmā daļa)
ar nosacījumu, ka Vispārējā tiesā ir vismaz viens
tiesnesis no katras dalībvalsts (LES 19. panta 2. punkts). 43.
Likumdevējai iestādei nav pilnvaru šo
noteikumu papildināšanai; dalībvalstīm ir neoficiāli
jāvienojas par iecelšanas sistēmu. Tā kā ieceļamo
tiesnešu skaits neatbilst dalībvalstu skaitam, ne arī šā skaita
reizinājumam, šāda sistēma šķiet nepieciešama, lai
ļautu veikt iecelšanu ātri un bez konfliktiem. 44.
Tātad Komisija aicina dalībvalstis
brīdī, kad likumdevēja iestāde pieņems Statūtu
grozījumus, pieņemt kopīgu deklarāciju, kurā būs
izklāstīta iecelšanas sistēma, par kuru tās būs
vienojušās. Šo deklarāciju varētu informācijas
nolūkā publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī. 45.
Lai noteiktu iecelšanas sistēmu, Komisija
uzskata, ka dalībvalstīm būtu jārūpējas, lai
tiktu ņemti vērā vairāki pamata mērķi.
Pirmkārt, ir jānodrošina tādu personu iecelšana, kuras ir
vispiemērotākās un kurām ir vislabākā
kvalifikācija amata veikšanai. Šis mērķis jau ir
daļēji nodrošināts ar atzinumiem, ko sniedz komiteja, kas
izveidota ar LESD 255. pantu. Otrkārt, ir jānodrošina noteikta
stabilitāte Vispārējās tiesas sastāvā, cik vien
iespējams saglabājot tiesnešu atjaunošanas iespējas. Ņemot
vērā Vispārējā tiesā izskatīto lietu
tehniskumu un pieaugošo nepieciešamību specializēties
Vispārējās tiesas ietvaros, ir svarīgi, lai to tiesnešu,
kuri ir ieguldījuši efektīvu darbu, pilnvaras varētu tikt
atjaunotas. Ja pāreja no 27 tiesnešiem uz 39 tiesnešiem apšaubītu šo
iespēju, vajadzētu nopietni padomāt par šādas reformas
vajadzību. Tajā pašā laikā Komisija apzinās, ka
dalībvalstis vēlas sistēmu, kas vislabāk
Vispārējās tiesas sastāvā pārstāv visas
valstu tiesību sistēmas. 46.
Pāreja no 27 tiesnešiem uz 39 tiesnešiem ar daļēju
20 un 19 tiesnešu atjaunošanu ik pēc trijiem gadiem neapšaubāmi
padarīs grūtāku šo mērķu vienlaicīgu
īstenošanu. 47.
Komisija tomēr uzskata, ka ir iespējams
atrast līdzsvarotus risinājumus un šajā nolūka tā
iesniedz dalībvalstīm pārdomām divas šādas alternatīvās
sistēmas. 48.
Pirmais modelis ir izstrādāts, lai
ievērotu dalībvalstu stingru vienlīdzību, izveidojot
rotācijas sistēmu, kurā ir ievērots vienlīdzības
princips, vienlaikus pēc iespējas labāk saglabājot
atjaunošanas iespējas. Tā divi pamata principi būtu šādi:
Vispārējās tiesas sastāvā ir jābūt vismaz
vienam tiesnesim no katras dalībvalsts un ne vairāk kā diviem
tiesnešiem no vienas dalībvalsts, un, ja diviem tiesnešiem ir vienāda
pilsonība, viņu pilnvaru termiņiem ir jābūt
novirzītiem trīs gadu laikposmā (sakrītot pilnvaru
termiņiem, varētu būt skarta to tiesnešu neatkarība, kuri
atrastos konkurējošā situācijā attiecībā uz
nākamo pilnvaru termiņu). Ievērojot šos abus principus, tiesnešu
iecelšana notiktu šādi. · Tiek izveidots rotācijas saraksts, kurā ir ietvertas
divdesmit septiņas dalībvalstis. Šo sarakstu varētu sagatavot
izlozes kārtībā vai arī saskaņā ar
kārtību, kas noteikta Līgumiem pievienotā
36. protokola 3. panta 3. punktā. · Katrā daļējā atjaunošanā ir noteiktas
dalībvalstis, kuru viens pilsonis nav starp tiem divdesmit (attiecīgi
deviņpadsmit) tiesnešiem, kuru pilnvaru termiņš ir pusē, un tik
daudz tiesnešu, kuriem ir šo valstu pilsonība, tiek iecelti
prioritārā kārtībā. Tie var būt tiesneši, kuru
pilnvaru termiņš beidzas (ar nosacījumu, ka viņiem ir
noteiktās pilsonības), vai arī jauni tiesneši. · Pēc tam, lai noteiktu to tiesnešu pilsonību, kuri vēl ir
jāieceļ, izmanto iepriekš izveidoto rotācijas sarakstu,
ievērojot noteikumu, ka nedrīkst būt vairāk nekā divi
tiesneši no vienas dalībvalsts. Atkal tie var būt tiesneši, kuru
pilnvaru termiņš beidzas (ar nosacījumu, ka viņiem ir
noteiktās pilsonības), vai arī jauni tiesneši. · Nākamajā daļējās atjaunošanas reizē tiks
ievērota tā pati kārtība, vienlaikus virzoties uz priekšu
rotācijas sarakstā (t.i., sākot no dalībvalsts, kas tieši
seko tai dalībvalstij, kuras tiesnesis tika iecelts iepriekšējā
reizē). · Visus šādi noteiktos kandidātus izskata komiteja, kas
paredzēta LESD 255. pantā. Lai kāds būtu komitejas
atzinuma saturs, uz to attiecas iecelšanas sistēma. Citiem vārdiem
sakot, ja tiek apšaubīta kāda atsevišķa kandidatūra,
attiecīgā dalībvalsts var pieteikt citu kandidātu. 49.
Otrais modelis, ko iesaka Komisija, ir
izstrādāts, lai atspoguļotu līdzsvaru starp mērķi
nodrošināt labāku visu valstu tiesību sistēmu
pārstāvību un vajadzību atbildēt
Vispārējās tiesas prasībām, kas ir vēl
vairāk strukturēta specializētās palātās pa
jomām. Tādēļ puse jauno tiesnešu (proti, seši) tiktu
iecelti saskaņā ar procedūru, kas atbilst šai
specializācijas vajadzībai. 50.
Tāpat kā pirmajā modelī pamata
princips būtu, ka Vispārējās tiesas sastāvā
būtu jābūt vismaz vienam tiesnesim no katras dalībvalsts un
ne vairāk kā diviem tiesnešiem no vienas dalībvalsts. Tiesnešu
iecelšana notiktu šādi. ·
Katrā daļējās atjaunošanas
reizē trīs tiesneši tiek atlasīti, ņemot vērā
juridisko kvalifikāciju, kas pieprasīta, lai varētu
strādāt vienā no specializētajām palātām,
kas Vispārējai tiesai ir jāizveido. Šajā nolūkā
katra dalībvalsts var pieteikt vienu kandidātu. Atlasi šo
kandidātu starpā veic dalībvalstis, pamatojoties uz iepriekš
saņemtu LESD 255. panta minētās komitejas atzinumu.
Dalībvalstis lūdz komitejai savā atzinumā ņemt
vērā kvalifikācijas konkrētās specializētās
palātas jomā un norādīt iegūto rezultātu
secībā tos kandidātus, kuru atbilstība ir
apstiprināta. Lai izvairītos no bloķēšanas vai
kavēšanās iecelšanā, dalībvalstīm vajadzētu jau
iepriekš vienoties par nostāju, kāda jāpieņem pēc
komitejas atzinuma. ·
Pārējie sešpadsmit tiesneši tiktu iecelti
saskaņā ar rotācijas sistēmu, kas paredzēta pirmajā
modelī, izņemot vienu niansi. Dalībvalsts, kuras pilsonis tika
iecelts konkrētajā daļējā atjaunošanā, ņemot
vērā specializāciju, nevarēs tajā pašā
atjaunošanas reizē īstenot savas tiesības iecelt tiesnesi, kas
tai pienāktos saskaņā ar rotācijas sarakstu. 51.
Tāpat vajadzētu precizēt
kārtību, kā tiks pirmo reizi iecelti divpadsmit papildu
tiesneši. Ņemot vērā pašreizējās situācijas
steidzamību, nav paredzams gaidīt nākamo daļējo
Vispārējās tiesas sastāva atjaunošanu 2013. gadā
un 2016. gadā, lai pakāpeniski pievienotu divas sešu tiesnešu
grupas. Ir nepieciešams, lai divpadsmit jaunie tiesneši tiktu iecelti pēc
iespējas drīz pēc Statūtu grozījumu stāšanās
spēkā. Tajā pašā laikā šo jauno tiesnešu pilnvaras ir
jāpielāgo esošo tiesnešu pilnvarām, lai panāktu atbilstību
LESD 254. pantā noteiktajam, kas paredz daļēju atjaunošanu
ik pēc trim gadiem. Tādēļ Komisija ierosina pielāgot
jauno tiesnešu darbības ilgumu Vispārējās tiesas
sastāva daļējas atjaunošanas periodiskumam, pagarinot viņu
pienākumu veikšanas ilgumu tik ilgi, cik nepieciešams. Lai tiktu
ievērotas visas šīs dažādās prasības, pirmajiem
jaunajiem tiesnešiem būs jāveic savus pienākumus uz laiku, kas
neatbildīs sešu gadu pilnvarām, kas paredzētas Līgumos. 52.
Šajā situācija Komisija uzskata, ka
tiesiskās noteiktības labad Tiesas priekšlikumam ir jāpievieno
pārejas noteikums. No vienas puses, tas paredzētu, ka jaunie tiesneši
stājas amatā nekavējoties, pirms oficiāli tiek sākts
viņu pirmais sešu gadu pilnvaru termiņš. No otras puses, tas noteiktu
jauno tiesnešu amata veikšanas attiecīgo ilgumu. Šis noteikums varētu
būt kā jauns 3. panta 3. punkts: 3. Divpadsmit tiesneši, kas iecelti
pēc šīs regulas stāšanās spēkā, stājas
amatā nekavējoties pēc zvēresta nodošanas. Izlozes
kārtībā tiek noteikti seši tiesneši, un viņu pilnvaru
termiņš beidzas sešus gadus pēc Vispārējās tiesas
sastāva pirmās daļējās atjaunošanas pēc šīs
regulas stāšanās spēkā. Pārējo sešu tiesnešu
pilnvaru termiņš beidzas sešus gadus pēc Vispārējās
tiesas sastāva otrās daļējās atjaunošanas pēc
šīs regulas stāšanās spēkā. 53.
Attiecībā uz pirmo divpadsmit papildu
tiesnešu pilsonību Komisija ierosina, lai tā tiktu noteikta izlozes
kārtībā vai saskaņā ar Līgumiem pievienotā
36. protokola 3. panta 3. punkta noteikto kārtību. Grozījumi
attiecībā uz Civildienesta tiesu 54.
Tiesa ierosina paredzēt Statūtos
iespēju specializētās tiesas papildināt ar
aizstājējtiesnešiem, lai aizstātu tiesnešus, kuri
ilglaicīgi nevar piedalīties lietu izskatīšanā.
Konkrēti – šo iespēju var piemērot tikai attiecībā uz
Civildienesta tiesu, un šai tiesai ir ierosināta specifiska regula.
Saskaņā ar šo tekstu Padome ieceltu trīs
aizstājējtiesnešus no Tiesas bijušo locekļu vidus. Viens no
viņiem tiktu aicināts veikt pienākumus vismaz trīs
mēnešus Civildienesta tiesas tiesneša faktiskas vai paredzamas
prombūtnes gadījumā. 55.
Komisija apzinās, ka tiesā, kurā ir
ierobežots tiesnešu skaits, ilglaicīga viena vai vairāku locekļu
prombūtne var radīt ievērojamas praktiskas grūtības.
Ierosinātais risinājums šo grūtību novēršanai
šķiet piemērots. 56.
Pēc šīs regulas pieņemšanas būs
jāizdara grozījumi Civildienesta tiesas reglamentā, jo
īpaši attiecībā uz noteikumiem par palātu sastāvu un
lietu piešķiršanu. Aizstājējtiesneši īstenos savas prerogatīvas
tikai to lietu ietvaros, kurās viņi ir norīkoti; tas paredz, ka
viņi nepiedalīsies reglamentā paredzētajā
rotācijas sistēmā. 57.
Attiecībā uz 2. un 5. pantu
šajā regulas projektā ir izdarāmi daži komentāri. 58.
Attiecībā uz 2. pantu –
vajadzētu precizēt secību, kādā trīs
aizstājējtiesneši tiks aicināti veikt pienākumus, ja ir
izpildīti visi nosacījumi par viena vai vairāku tiesnešu
nespēju piedalīties lietas izskatīšanā. Komisija iesaka
noteikt šo jautājumu Padomes lēmumā, ar ko izveido
aizstājējtiesnešu sarakstu. To varētu darīt, pievienojot
2. panta 1. punkta pirmās daļas beigās šādu vienu
teikumu: Ar šo sarakstu tiek noteikta secība,
kādā aizstājējtiesneši tiek uzaicināti pildīt
savus pienākumus saskaņā ar 2. punkta otro daļu. 59.
Turklāt 2. panta 2. punkta
otrajā daļā aiz vārdiem "Civildienesta tiesas
priekšsēdētājs, īstenojot pirmajā daļā
minēto lēmumu, pienākumu izpildei pieaicina 1. punkta
pirmajā daļā paredzēto aizstājējtiesnesi"
pievieno vardu "saskaņā ar noteikto secību". 60.
Attiecībā uz 5. pantu – ar vienu
terminu (aizstājējtiesnešu "pienākumu izpilde
beidzas") ir aptverti divi atsevišķi gadījumi: pirmā un
trešā daļa attiecas uz galīgu svītrošanu no saraksta,
savukārt otrajā daļā ir noteikts, kā beidzas faktiska
aizstājējtiesnešu pienākumu izpilde, jo beidzas tiesnešu, kurus
viņi aizstāj, nespēja piedalīties, taču viņi paliek
sarakstā. Komisija ierosina labāk nodalīt šīs divas
situācijas, tās izskatot divos atsevišķos pantos. 61.
Turklāt gadījumā, kad atgriežas
tiesnesis, kurš nespēja piedalīties, ir paredzēts, ka
Civildienesta tiesa (visi Civildienesta tiesas pastāvīgie tiesneši
vai tie, kuri piedalās attiecīgā nolēmuma
taisīšanā?) pēc sava ieskata var nolemt, ka
aizstājējtiesnesis turpina vai neturpina pienākumu izpildi
līdz brīdim, kad tiks pabeigta lietu izskatīšana
(pilnībā vai daļēji?), kurās viņš ir
piedalījies. Par šo pieeju ir izsakāmas dažas piezīmes, jo
tā varētu vājināt aizstājējtiesnešu
neatkarību, jo viņu pienākumu izpildes turpināšana
būtu atkarīga no pastāvīgo tiesnešu, ar kuriem viņi
sadarbojas, viedokļa. Šā iemesla dēļ Komisija uzskata, ka
būtu piemērotāk, pieņemt objektīvu kritēriju, lai
noteiktu lietas, kuru izskatīšanai aizstājējtiesnesis turpina
pildīt pienākumus arī tad, kad ir beigusies tiesneša, kuru
viņš aizstāj, nespēja piedalīties. Komisija kā
piemēru ierosina paredzēt, ka aizstājējtiesneši turpina
pienākumu izpildi saistībā ar visām lietām, kurās
viņš ir piedalījies, līdz brīdim, kad tiks pabeigta lietu
izskatīšana. Tas garantētu nolēmumu sagatavošanā
iesaistīto sastāvu lielāku nemainīgumu. Tātad Komisija
iesaka regulas 5. pantu rakstīt šādi: 5. pants Aizstājējtiesneša vārds
tiek svītrots no 2. panta 1. punkta pirmajā daļā
minētā saraksta viņa nāves gadījumā, viņam
atkāpjoties no amata vai, ja ir pieņemts lēmums par viņa
atbrīvošanu no amata saskaņā ar Statūtu 6. panta
pirmajā un otrajā daļā paredzētajiem
nosacījumiem. Ikvienu aizstājējtiesnesi, kura
vārds ir svītrots no 2. panta 1. punktā
minētā saraksta, aizstāj saskaņā ar šajā
normā paredzēto procedūru uz atlikušo minētā saraksta
spēkā esamības termiņu. 5.a pants Aizstājējtiesneša
pienākumu izpilde beidzas brīdī, kad beidzas tiesneša, kuru
viņš aizstāj, nespēja piedalīties. Tomēr viņš
turpina savu pienākumu izpildi visu to lietu izskatīšanā,
kurās viņš ir piedalījies, līdz brīdim, kad tiks
pabeigta lietu izskatīšana. Grozījumi attiecībā uz
visām tiesām 62.
Visbeidzot, Tiesa ierosina svītrot noteikto
desmit dienu termiņu, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu,
norādot, ka jauno tehnoloģiju laikmetā tie vairs nav pamatoti. 63.
Tā ir taisnība, ka šobrīd desmit
dienu termiņš, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, vairs
neveic savas funkcijas, kurām tas tika izveidots, t.i., kompensācija
par laiku, kamēr vēstules nonāk līdz tiesām.
Tomēr dažreiz šis papildu termiņš ir vērtīgs, lai
ļautu pusēm un ieinteresētajam personām iesniegt
noteiktajos laikos savus izklāstus un apsvērumus. 64.
Komisija uzskata, ka šis grozījums nav
prioritārs, un ciktāl tas attiecas uz Komisiju, tā varētu
saglabāt pašreizējo sistēmu. Taču Komisija varētu
tāpat pielāgoties, ja tiktu pieņemta termiņa, pamatojoties
uz apsvērumiem par attālumu, svītrošana. 65.
Ja tiek svītrots desmit dienu papildu
termiņš, Komisija tomēr ieteiktu, lai tiek pagarināti daži
specifiskie termiņi, kas paredzēti Statūtos[3]. ·
Divu mēnešu termiņš, lai iesniegtu
rakstiskus apsvērumus par prejudiciāliem nolēmumiem
(Statūtu 23. panta otrā daļa) būtu jāpagarina līdz
desmit nedēļām, ņemot vērā šo apsvērumu
sagatavošanas sarežģītību, jo īpaši dalībvalstīm
un iestādēm. ·
Divu mēnešu termiņš, lai iesniegtu
apelāciju pret noteiktiem Vispārējās tiesas lēmumiem
(56. panta pirmā daļa) vai Civildienesta tiesas lēmumiem (I
pielikuma 9. panta 1. daļa) arī būtu jāpagarina līdz
desmit nedēļām, jo šajā laikā iesaistītajām
pusēm ir secīgi jāpieņem principiāls lēmums par
apelācijas iesniegšanu (tam var būt nepieciešams noteikts laiku
iekšējas procedūras dēļ) un uzrakstīt šo
apelācijas prasību. ·
Divu nedēļu termiņš, lai iesniegtu
apelāciju pret Vispārējās tiesas vai Civildienesta tiesas
lēmumu, ar ko noraida pieteikumu par iestāšanos lietā
(57. panta pirmā daļa un I pielikuma 10. panta pirmā
daļa) būtu jāpagarina līdz trim nedēļām. 66.
Būtu jāpagarina citi termiņi, kas
noteikti tiesu reglamentos: ·
septiņu dienu termiņš, lai iesniegtu
pieteikumu nolūkā izteikt repliku vai papildu rakstu pēc
replikas (Tiesas reglamenta 117. panta 1. un 2. punkta
pēdējais teikums un Vispārējās tiesas reglamenta
143. panta 1. un 2. punkta pēdējais teikums); ·
viena mēneša termiņš, lai iesniegtu
apsvērumus par pārskatīšanu (Tiesas reglamenta 123.e panta
otrā daļa); ·
divu mēnešu termiņš, lai iesniegtu
apsvērumus par prejudiciālu nolēmumu EBTA (Tiesas reglamenta
123.g panta trešā daļa). 67.
Visbeidzot, būtu vēlams apturēt
procedūrālos termiņus augusta pirmo divu nedēļu
laikā, kā arī laikposmā no 20. decembra līdz
3. janvārim, lai kompensētu termiņa, pamatojoties uz
apsvērumiem par attālumu, svītrošanu,. Šajos tiesas
brīvdienu periodos būtu ļoti grūti ievērot
termiņus, kas samazināti par desmit dienām. Secinājums Komisija sniedz
labvēlīgu atzinumu Statūtu grozījumiem, ko ierosina Tiesa,
ar nosacījumu, ka tiek ņemti vērā grozījumi, kas
norādīti šā atzinuma 16., 23. un 24., 31., 37., 40., 52., 58.,
59., 61 un 65. punktā un dalībvalstis kopīgi pieņem
Vispārējās tiesas tiesnešu iecelšanas sistēmu. Šo ziņojumu nosūta Eiropas
Parlamentam un Padomei. [1] Piemēram, pagāja vairāk nekā divi
gadi no brīža, kad tika ierosināta Civildienesta tiesas izveide
(2003. gada 19. oktobra COM(2003)705), līdz brīdim, kad
tā sāka efektīvi darboties (Tiesas
priekšsēdētāja lēmums, ar ko konstatē, ka Eiropas
Savienības Civildienesta tiesa ir likumīgi izveidota, 2005. gada
12. decembra OV L 325,). [2] Par atsauces izdarīšanu uz 9.a pantu
skatīt šā atzinuma 39. punktu. [3] Nevar tikt grozīti termiņi, kas tieši noteikti
Līgumos, piemēram, divu mēnešu termiņš, lai iesniegtu
prasību atcelt tiesību aktu (LESD 263. pants), vai LESD 269. pantā
paredzētais viena mēneša termiņš.