This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62010CN0427
Case C-427/10: Reference for a preliminary ruling from the Corte Suprema di Cassazione (Italy) lodged on 31 August 2010 — Banca Antoniana Popolare Veneta s.p.a., incorporating Banca Nazionale Dell’Agricoltura s.p.a. v Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
Byla C-427/10: 2010 m. rugpjūčio 31 d. Corte Suprema di Cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Banca Antoniana Popolare Veneta spa, perėmęs Banca Nazionale dell’Agricoltura spa prieš Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
Byla C-427/10: 2010 m. rugpjūčio 31 d. Corte Suprema di Cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Banca Antoniana Popolare Veneta spa, perėmęs Banca Nazionale dell’Agricoltura spa prieš Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
OL C 288, 2010 10 23, p. 26–26
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
23.10.2010 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 288/26 |
2010 m. rugpjūčio 31 d.Corte Suprema di Cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Banca Antoniana Popolare Veneta spa, perėmęs Banca Nazionale dell’Agricoltura spa prieš Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
(Byla C-427/10)
()
(2010/C 288/44)
Proceso kalba: italų
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
Corte Suprema di Cassazione
Šalys pagrindinėje byloje
Kasatorius: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, perėmęs Banca Nazionale dell’Agricoltura spa
Kitos kasacinio proceso šalys: Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ūkio ir finansų ministerija), Agenzia delle Entrate (Mokesčių inspekcija)
Prejudiciniai klausimai
1. |
Ar veiksmingumo, nediskriminavimo ir mokesčių neutralumo pridėtinės vertės mokesčio srityje principais draudžiama tokia nacionalinės teisės tvarka ar praktika, pagal kurią prekės ar paslaugos gavėjo teisė susigrąžinti nepagrįstai sumokėtą PVM, priešingai nei pagrindinio skolininko (prekės tiekėjas ar paslaugos teikėjas) teisė jį susigrąžinti, atgaline data paverčiama objektyviąja reikalavimo teise pagal bendrosios teisės normas, pirmajam subjektui taikant žymiai ilgesnį terminą nei antrajam, ir todėl pirmajam subjektui pateikus prašymą po to, kai terminas antrajam pateikti analogišką prašymą jau yra pasibaigęs, pastarajam gali būti nurodyta grąžinti mokestį, nors jis pats pateikti tokio prašymo mokesčių administratoriui nebegali, ir be to, nenumatyta jokia priemonė procedūrų, kurios jau pradėtos ar gali būti pradėtos įvairiuose teismuose, kolizijoms išvengti? |
2. |
Ar, nepaisant pirmesniame klausime nurodytos prielaidos, minėtus principus atitinka nacionalinė administracinė ar teismų praktika, pagal kurią leidžiama priimti prekės ar paslaugos gavėjui palankų sprendimą susigrąžinti mokestį iš prekės tiekėjo ar paslaugos teikėjo, kuris pasitikėdamas administracijos taikomu teismų praktikoje įtvirtintu išaiškinimu, pagal kurį sandoris buvo apmokestinamas PVM, nepasinaudojo teise pareikšti ieškinį dėl mokesčio grąžinimo kitame teisme per jam nustatytą terminą? |