EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62015CN0090
Case C-90/15 P: Appeal brought on 24 February 2015 by Hansen & Rosenthal KG and H & R Wax Company Vertrieb GmbH against the judgment of the General Court (Third Chamber) of 12 December 2014 in Case T-544/08 Hansen & Rosenthal KG and H & R Wax Company Vertrieb GmbH v European Commission
Byla C-90/15 P: 2015 m. vasario 24 d. Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-544/08, Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Europos Komisija
Byla C-90/15 P: 2015 m. vasario 24 d. Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-544/08, Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Europos Komisija
OL C 146, 2015 5 4, p. 26–27
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
4.5.2015 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 146/26 |
2015 m. vasario 24 d.Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-544/08, Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Europos Komisija
(Byla C-90/15 P)
(2015/C 146/32)
Proceso kalba: vokiečių
Šalys
Apeliantės: Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH, atstovaujamos advokatų J. L. Schulte, M. Dallmann ir K. M. Künstner
Kita proceso šalis: Europos Komisija
Apeliantės reikalavimai
— |
Visiškai arba iš dalies panaikinti 2014 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-544/08, Hansen & Rosenthal KG ir H&R Wax Company Vertrieb GmbH/Europos Komisija. |
— |
Remiantis Teisingumo Teismo turima informacija, visiškai arba iš dalies panaikinti 2008 m. spalio 1 d. Europos Komisijos sprendimo byloje COMP/39181 – Žvakių vaškas 1 ir 2 straipsnius, kiek jie susiję su apeliantėmis. |
— |
Panaikinti arba sumažinti pagal SESV 261 straipsnį skirtą baudą. |
— |
Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi šiame procese ir Bendrajame Teisme išlaidas. |
— |
Subsidiariai panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą remdamasis Teisingumo Teismo teisiniu vertinimu, panaikinti arba sumažinti pagal SESV 261 straipsnį skirtą baudą ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi šiame procese ir Bendrajame Teisme išlaidas. |
Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai
Grįsdamos apeliacinį skundą apeliantės remiasi penkiais pagrindais:
Pirmajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantės teigia, kad pažeisti nekaltumo prezumpcijos ir teisingo bylos nagrinėjimo principai. Apeliantės ginčija Bendrojo Teismo poziciją, kad Komisijos sprendimas dėl baudos yra tinkamas ir galutinis ir kad Komisijos motyvus apskritai galima ginčyti tik tuo atveju, jei apeliantės visiškai įrodo, kad Komisijos sprendimas klaidingas. Apeliančių nuomone, tai pažeidžia Pagrindinių teisių chartijos 48 straipsnio pirmą pastraipą, siejamą su jos 52 straipsnio 3 dalimi ir EŽTK 6 straipsnio 2 dalimi, bei Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą, siejamą su jos 52 straipsnio 3 dalimi ir EŽTK 6 straipsnio 1 dalimi.
Antrajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantės tvirtina, kad klaidingai taikytas EB sutarties 81 straipsnis (dabar – SESV 101 straipsnis). Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime prie draudžiamų konkurenciją ribojančių susitarimų priskyrė veiksmus, neatitinkančius tokių susitarimų požymių. Be to, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą neatsižvelgęs į įrodymų naštos ir įrodymų vertinimo taisykles ir apeliančių esą padarytus pažeidimus vertinęs pagal EB sutarties 81 straipsnį (dabar – SESV 101 straipsnis). Bendrasis Teismas taip pat padarė kelias teisės klaidas, kai pateikė klaidingus motyvus, iškreipė įrodymus, teisiškai klaidingai kvalifikavo įrodymus ir pažeidė nekaltumo prezumpciją ir teisingo bylos nagrinėjimo principą.
Trečiajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė bausmių teisėtumo principą ir esmingumo sąlygą. Kadangi Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas toliau laikosi pozicijos, kad Reglamento Nr. 1/2003 (1) 23 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje numatyta 10 % riba yra maksimali riba, o ne maksimali piniginė bauda, Sąjungos teisėje nereglamentuotas baudų už EB sutarties 81 straipsnio (dabar – SESV 101 straipsnis) pažeidimus apskaičiavimas. Pagal esmingumo sąlygą šias baudų apskaičiavimo taisykles gali priimti tik teisės aktų leidėjas ir Komisija negali jo pakeisti.
Ketvirtajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantės tvirtina, kad pažeisti bausmių teisėtumo ir negaliojimo atgal principai. Apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas negali nustatyti baudos nepadarydamas teisės klaidos, nes nėra su baudomis susijusių taisyklių. Be to, apeliantės vien patikrinime, ar Komisija laikėsi savo gairių, įžvelgia nepasinaudojimą jurisdikcija, taigi ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnio pažeidimą. Galiausiai apeliantės teigia, kad pažeistas negaliojimo atgal principas, nes Bendrasis Teismas taikė 2006 m. baudų nustatymo gaires faktinėms aplinkybėms, visiškai susiklosčiusioms 2005 m.
Penktajame, paskutiniame, apeliacinio skundo pagrinde apeliantės teigia, kad pažeistas proporcingumo principas. Anot jų, Bendrasis Teismas pažeidė Pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 3 dalį, nes, pirma, nustatė apeliantėms 17 % koeficientą už pažeidimo sunkumą ir prisijungimo mokestį. Antra, Bendrasis Teismas, padaręs teisės klaidą kvalifikuodamas apeliančių veiksmus kaip EB sutarties 81 straipsnio 1 dalies (dabar – SESV 101 straipsnio 1 dalis) pažeidimą, padarė klaidingą išvadą dėl šio esą apeliančių padaryto minėtos nuostatos pažeidimo trukmės.
(1) 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).