EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62014CB0156
Case C-156/14: Order of the Court (Eighth Chamber) of 6 October 2015 (request for a preliminary ruling from the Consiglio di Stato — Italy) — Tamoil Italia SpA v Ministero dell'Ambiente e delle Tutela del Territorio e del Mare Reference for a preliminary ruling — Article 99 of the Rules of Procedure of the Court — Article 191(2) TFEU — Directive 2004/35/EC — Environmental liability — National legislation under which no provision is made for the administrative authorities to require owners of polluted land who have not contributed to that pollution to carry out preventive and remedial measures, and the sole obligation imposed concerns the reimbursement of the measures undertaken by those authorities — Whether compatible with the ‘polluter pays’ principle, the precautionary principle and the principles that preventive action should be taken and that environmental damage should be rectified at source as a matter of priority
Predmet C-156/14: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Tamoil Italia SpA protiv Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Članak 191., stavak 2. UFEU-a — Direktiva 2004/35/EZ — Odgovornost za okoliš — Nacionalno zakonodavstvo koje ne propisuje mogućnost uprave da vlasnicima onečišćenih zemljišta koji nisu sudjelovali u tom onečišćenju naloži provođenje mjera sprečavanja i otklanjanja i koje propisuje samo obvezu naknade troškova za mjere koje provede uprava — Spojivost s načelom onečišćivač plaća, načelom opreznosti, načelom preventivnog djelovanja i načelom da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru)
Predmet C-156/14: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Tamoil Italia SpA protiv Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Članak 191., stavak 2. UFEU-a — Direktiva 2004/35/EZ — Odgovornost za okoliš — Nacionalno zakonodavstvo koje ne propisuje mogućnost uprave da vlasnicima onečišćenih zemljišta koji nisu sudjelovali u tom onečišćenju naloži provođenje mjera sprečavanja i otklanjanja i koje propisuje samo obvezu naknade troškova za mjere koje provede uprava — Spojivost s načelom onečišćivač plaća, načelom opreznosti, načelom preventivnog djelovanja i načelom da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru)
SL C 38, 1.2.2016, p. 12–13
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
1.2.2016 |
HR |
Službeni list Europske unije |
C 38/12 |
Rješenje Suda (osmo vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Tamoil Italia SpA protiv Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare
(Predmet C-156/14) (1)
((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Članak 191., stavak 2. UFEU-a - Direktiva 2004/35/EZ - Odgovornost za okoliš - Nacionalno zakonodavstvo koje ne propisuje mogućnost uprave da vlasnicima onečišćenih zemljišta koji nisu sudjelovali u tom onečišćenju naloži provođenje mjera sprečavanja i otklanjanja i koje propisuje samo obvezu naknade troškova za mjere koje provede uprava - Spojivost s načelom onečišćivač plaća, načelom opreznosti, načelom preventivnog djelovanja i načelom da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru))
(2016/C 038/16)
Jezik postupka: talijanski
Sud koji je uputio zahtjev
Consiglio di Stato
Stranke glavnog postupka
Tužitelj: Tamoil Italia SpA
Tuženik: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare
uz sudjelovanje: Provincia di Venezia, Comune di Venezia, Regione Veneto
Izreka
Direktivu 2004/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o odgovornosti za okoliš u pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu valja tumačiti na način da se ne protivi nacionalnom propisu poput onoga u glavnom postupku koji, u slučaju da je nemoguće identificirati počinitelja koji je odgovoran za navedeno onečišćenje ili da je od njega nemoguće dobiti naknadu štete, ne dopušta upravnom tijelu da nametne izvršavanje hitnih mjera sigurnosti i zaštite vlasniku tog zemljišta koji nije odgovoran za onečišćenje, propisujući na teret ovog posljednjeg samo plaćanje odštete koja je ograničena na vrijednost lokacije nakon primjene mjera zaštite.