EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0064
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL AND THE EUROPEAN PARLIAMENT on the EU Approach against Wildlife Trafficking
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE EU:n lähestymistapa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjuntaan
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE EU:n lähestymistapa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjuntaan
/* COM/2014/064 final */
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE EU:n lähestymistapa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjuntaan /* COM/2014/064 final */
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA
EUROOPAN PARLAMENTILLE EU:n lähestymistapa luonnonvaraisten eläinten
ja kasvien laittoman kaupan torjuntaan 1. Luonnonvaraisten eläinten
ja kasvien laittoman kaupan luonne, laajuus ja vaikutukset ovat muuttuneet merkittävästi
Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien yli
kansallisten rajojen tapahtuva laiton kauppa on huomattavassa kasvussa koko
maailmassa. Siitä on tullut yksi kannattavimmista rikollisista toiminnoista
maailmanlaajuisesti. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laiton kauppa ei ole
uusi ilmiö, mutta sen laajuus, luonne ja vaikutukset ovat muuttuneet
merkittävästi viime vuosina. Hiljattain annetussa YK:n päätöslauselmassa[1] luonnonvaraisten eläinten
ja kasvien laiton kauppa määritellään vakavan järjestäytyneen rikollisuuden
muodoksi, jota harjoittavat samat maailmanlaajuisesti järjestäytyneet
rikollisryhmät, jotka harjoittavat myös ihmiskauppaa sekä huumausaineiden ja
ampuma-aseiden laitonta kauppaa. Jotkin puolisotilaalliset ryhmät rahoittavat
toimintaansa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan avulla. YK:n
pääsihteeri ja turvallisuusneuvosto ovat todenneet, että luonnonvaraisten eläinten
salametsästys ja luonnonvaraisten kasvien laiton kerääminen sekä niiden laiton
kauppa kuuluvat niihin tekijöihin, jotka aiheuttavat epävakautta
Keski-Afrikassa ja järkyttävät alueen rauhaa ja turvallisuutta.[2] Joitakin lukuja luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan laajuudesta ja arvosta[3] Arvioiden mukaan afrikannorsuja on kymmenen viime vuoden aikana tapettu laittomasti kaksinkertainen määrä aikaisempaan verrattuna ja norsunluuta takavarikoitu kolminkertainen määrä. Vuonna 2012 salametsästäjät tappoivat noin 22 000 norsua. Laitonta norsunluuta takavarikoitiin vuonna 2013 yli 40 tonnia. Afrikannorsukanta, johon arvioidaan kuuluvan 500 000 yksilöä, on nyt laskussa todennäköisesti kaikkialla Afrikassa. Sarvikuonojen salametsästys on huomattavasti lisääntynyt Etelä-Afrikassa. Vuonna 2013 salametsästäjät kaatoivat yli 1 000 eläintä, kun vuonna 2007 vastaava luku oli 13. Kaiken kaikkiaan vuodesta 2010 lähtien Etelä-Afrikassa on tapettu laittomasti noin 2 500 yksilöä. Etelä-Afrikassa elää 80 % Afrikan koko sarvikuonokannasta. Jos salametsästys jatkuu samaa vauhtia Etelä-Afrikassa, maan sarvikuonokanta alkaa pienentyä vuonna 2016. Maailman tiikerikanta on pienentynyt vuosisadan takaisista 100 000 yksilöstä alle 3 500 yksilöön. Sumatrantiikereistä 78 % on kuollut salametsästäjien käsiin. Sarvikuonon sarven myyntiarvo on noin 40 000 euroa kilolta (kilo kultaa maksaa nykyisin noin 31 000 euroa) ja raa'an norsunluun 620 euroa kilolta laittomilla markkinoilla. Tiikerin luista maksetaan jopa 900 euroa kilolta. Laittoman puunkorjuun osuus on jopa 30 % maailmanlaajuisesta puukaupasta, ja laiton puunkorjuu on yli 50 %:ssa tapauksista osasyy trooppisten metsien häviämiseen Keski-Afrikassa, Amazonin alueella ja Kaakkois-Aasiassa. Laittoman kalastuksen arvo on koko maailmassa noin 10 miljardia euroa vuodessa, mikä on 19 % saaliiden ilmoitetuista arvosta. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman
kaupan kasvu johtuu pääasiassa siitä, että tällaisten tuotteiden kysyntä on
suurta ja kasvaa edelleen erityisesti Aasiassa[4],
ja siitä, että kyseessä olevien lajien alkuperäalueilla esiintyy köyhyyttä,
huonoa hallintoa, epävakautta ja kriisejä. Puutteet lainsäädännön
täytäntöönpanon valvonnassa ja varoittavien seuraamusten riittämättömyys eivät
myöskään auta korjaamaan tilannetta. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laiton
kauppa on vakava uhka luonnon monimuotoisuudelle ja kestävälle kehitykselle.
Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laiton kauppa kohdistuu erityisesti hyvin
symbolisiin lajeihin, joita ovat norsut, sarvikuonot, ihmisapinat, tiikerit ja
hait. Jotkin näistä lajeista ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon luonnossa.
Norsuja ja sarvikuonoja salametsästetään enemmän kuin koskaan
lähimenneisyydessä. Tämä murentaa ne tulokset, jotka suojelutoimilla on kolmen
viime vuosikymmenen aikana saatu. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laiton
kauppa koskee myös monia muita eläin- ja kasvilajeja (esimerkiksi korallit,
matelijat ja muurahaiskävyt sekä lääkinnällisiin tarkoituksiin käytettävät
kasvit ja eläimet) ja tuotteita (esimerkiksi puu, puuhiili ja laittomasti
pyydettyjen luonnonvaraisten eläinten liha). Myös kansanterveydelle aiheutuu
tautien leviämisen vaara, koska salakuljetetut eläimet jäävät
terveystarkastusten ulkopuolelle. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laiton
kauppa vie joiltakin kaikkein heikoimmassa asemassa olevilta väestöryhmiltä, kuten
alkuperäisyhteisöiltä, toimeentulon perustan. Luonnonvaraisista eläimistä ja
kasveista peräisin olevat tuotteet ovat merkittävä talouden ala monissa
teollisuus- ja kehitysmaissa joko suoraan tai välillisesti, esimerkiksi
matkailun kautta. Valtiot menettävät tärkeitä tulonlähteitä luonnonvaraisten eläinten
ja kasvien laittoman kaupan vuoksi, ja kansainväliset rikollisverkostot
hyötyvät siitä. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laiton kauppa on vahvasti
sidoksissa korruptioon ja laittomiin rahavirtoihin, esimerkiksi rahanpesun kautta,
ja se on vastoin oikeusvaltion ja hyvän hallintotavan periaatteita.
Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laiton kauppa vie myös ihmishenkiä: noin 1
000 metsänvartijaa on saanut surmansa salametsästyksen vastaisten operaatioiden
aikana kymmenen viime vuoden aikana. EU on edelleen merkittävä luonnonvaraisista eläimistä
ja kasveista peräisin olevien tuotteiden kohdemarkkina-alue. Erityisen paljon
kysyntää on sellaisista eläimistä ja kasveista, joista saa korkean hinnan
laittomilla markkinoilla. EU:n suuret satamat ja lentoasemat ovat tärkeitä
laittoman kaupan kauttakulkupaikkoja, erityisesti Afrikan ja Aasian välillä.
EU:ssa tehdään joka vuosi noin 2 500 luonnonvaraisista lajeista peräisin
olevien tuotteiden takavarikointia.[5]
Tiettyjä harvinaisia lintulajeja, koralleja, kaloja ja kilpikonnia
salakuljetetaan myös EU:n jäsenvaltioista joko toisiin EU:n jäsenvaltioihin tai
kolmansiin maihin. Järjestäytyneet rikollisryhmät ovat Europolin
mukaan yhä vahvemmin mukana EU:n sisäisessä luonnonvaraisten eläinten ja
kasvien laittomassa kaupassa. Tällainen kauppa on hyvin kannattavaa, kiinni
jäämisen riski on pieni ja seuraamukset ovat vähäiset.[6] Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman
kaupan uusi laajuus ja ulottuvuus ovat saaneet poliittiset päättäjät kiinnittämään
asiaan aiempaa enemmän huomiota. Monet EU:n jäsenvaltiot ovat esimerkiksi
käynnistäneet laittoman kaupan torjuntaa koskevia aloitteita.[7] Euroopan parlamentti
vaatii, että aiheesta laaditaan EU:n toimintasuunnitelma.[8] Joulukuussa 2012 YK:n
yleiskokous ilmaisi olevansa syvästi huolissaan luonnonvaraisten eläinten ja
kasvien laittomasta kaupasta. G8-maiden johtajat, Afrikan maiden
valtiovarainministerit sekä Aasian ja Tyynenmeren alueen taloudellisen
yhteistyön foorumin (APEC) johtajat sitoutuivat vuonna 2013 toteuttamaan toimia
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumiseksi. Tämän tiedonannon tarkoituksena on kiinnittää
huomiota tarpeeseen puuttua luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman
kaupan maailmanlaajuiseen ongelmaan tehokkaammin. Siinä tarkastellaan ja
arvioidaan nykyisiä EU:n toimia, joilla tuetaan luonnonvaraisten eläinten ja
kasvien laittoman kaupan torjuntaa maailmanlaajuisesti (osa 2) ja EU:n sisällä
(osa 3). Lisäksi tällä tiedonannolla käynnistetään keskustelu EU:n tulevasta
lähestymistavasta EU:n luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kaupan torjuntaan. 2. Maailmanlaajuiset toimet
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumiseksi EU on tukenut aloitteita, joilla lujitetaan
kansainvälisiä toimia luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan
torjumiseksi. 2.1. Kaupan sääntely Uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa
koskevalla yleissopimuksella (CITES) pyritään varmistamaan, ettei noin
35 000 suojellun eläin- ja kasvilajin kansainvälinen kauppa vaaranna
kyseisten lajien eloonjäämistä. Maaliskuussa 2013 CITES-sopimuksen osapuolet
hyväksyivät useita konkreettisia toimia, joilla torjutaan lukuisten
uhanalaisten lajien (esimerkiksi norsut, sarvikuonot, tiikerit ja trooppinen
puu) salametsästystä, laitonta keruuta ja laitonta kauppaa. EU on
CITES-sopimuksen tärkeä tukija, ja sillä on ollut keskeinen rooli näiden
toimien hyväksymisessä. Puutavaran laittoman kaupan torjunnan alalla
EU on tehnyt kahdenvälisiä vapaaehtoisia kumppanuussopimuksia, joiden kautta se
tukee kumppanimaiden toimia metsähallinnon lujittamiseksi ja kansallisen
järjestelmän luomiseksi, jotta puutavarakauppa on jäljitettävissä ja sen
laillisuus todennettavissa. Metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa,
metsähallintoa ja puukauppaa (FLEGT) koskevaa EU:n toimintasuunnitelmaa on
täydennetty EU:n puutavara-asetuksella sen varmistamiseksi, että puutavara ja
puutuotteet, jotka saatetaan EU:n markkinoille, ovat peräisin laillisista
lähteistä. Lisäksi EU on kansainvälisellä tasolla johtava
voima laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen torjunnan
alalla. Se edistää kattavien markkina- ja valvontatoimien sekä konkreettisen
toiminnan hyväksymistä alueellisten kalastusjärjestöjen, FAOn ja YK:n ja
Interpolin yhteydessä. EU on antanut teknistä apua yli 50:lle kolmansiin maihin
kuuluvalle maalle tukeakseen niitä kansainvälisten velvoitteiden
noudattamisessa laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen
torjumiseksi. Viimeisenä keinona EU laatii mustan listan kolmansista maista,
jotka kieltäytyvät yhteistyöstä, ja estää siten niiden kalastustuotteiden
kaupan EU:n kanssa. EU on sisällyttänyt kaikkiin kolmansien maiden
(esimerkiksi Väli-Amerikan maat, Kolumbia, Peru ja Singapore) kanssa hiljattain
tehtyihin vapaakauppasopimuksiin määräyksiä, joilla pyritään lujittamaan
monenvälisten ympäristösopimusten tosiasiallista täytäntöönpanoa, sekä
määräyksiä, jotka koskevat kauppaa metsätalouden ja kalastuksen kaltaisilla
aloilla. EU noudattelee samaa lähestymistapaa myös meneillään olevissa
vapaakauppasopimusneuvotteluissa, joita käydään muun muassa Kanadan, Japanin,
Thaimaan, Yhdysvaltojen ja Vietnamin kanssa. Lisäksi EU antaa ylimääräisiä
kauppaetuuksia yleisen tullietuusjärjestelmänsä erityisen kannustusmenettelyn (GSP
+) kautta muita heikommassa asemassa oleville kehitysmaille, jotka ratifioivat
ja panevat täytäntöön kestävää kehitystä ja hyvää hallintotapaa koskevat
kansainväliset yleissopimukset, joihin kuuluu myös CITES-sopimus. 2.2. Sääntöjen täytäntöönpanon valvonta Monissa alkuperä-, kauttakulku- tai
kohdemaissa, joissa salametsästystä ja luonnonvaraisten eläinten ja kasvien
laitonta kauppaa esiintyy, kansallisten lainvalvontaviranomaisten resurssit ja
toimet eivät ole riittävät voimassa olevien sääntöjen täytäntöön panemiseksi.
Täytäntöönpanon tosiasiallinen valvonta on edelleen suuri haaste. Rikolliset
voivat helposti ohjailla laittoman kaupan reittejä maailmanlaajuisen
valvontaketjun heikkoja lenkkejä pitkin. Komissio on luonnonvaraisiin eläimiin ja
kasveihin kohdistuvien rikosten torjuntaa käsittelevän kansainvälisen
konsortion[9]
(International Consortium to Combat Wildlife Crime – ICCWC) suurin
tukija (1,73 miljoonalla eurolla). Tällä tavoin se pyrkii puuttumaan joihinkin mainituista
ongelmista. Konsortion painopisteenä ovat kansainvälinen tietojen- ja
tiedustelutietojenvaihto, täytäntöönpanon valvontatoimien koordinointi sekä
täytäntöönpanon valvonta- ja noudattamisvalmiuksien lujittaminen, esimerkiksi
kannustamalla maita käyttämään konsortion laatimia ohjeita luonnonvaraisiin eläimiin
ja kasveihin sekä metsään kohdistuvien rikosten analysoimiseksi (Wildlife
and Forest Crime Analytical Toolkit). 2.3. Kansainvälisen yhteistyön ja
toiminnan tukeminen EU ja sen
jäsenvaltiot ovat osapuolia kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden
vastaisessa Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa (UNTOC), jolla on
tärkeä asema torjuttaessa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa. Siinä
tunnustetaan järjestäytynyt luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laiton kauppa
vakavaksi järjestäytyneeksi rikollisuudeksi, jonka harjoittamisesta määrätään
enimmäisseuraamuksena vähintään neljä vuotta vankeutta. Tällä hetkellä tätä
seuraamusta ei noudateta kaikissa jäsenvaltioissa luonnonvaraisten eläinten ja
kasvien laittoman kaupan osalta. Toinen tärkeä kansainvälinen väline on
korruption vastainen YK:n yleissopimus, jonka kaikki paitsi yksi jäsenvaltio
ovat ratifioineet.[10]
Konkreettisia toimia luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan
torjumiseksi näiden yleissopimusten perusteella on toistaiseksi toteutettu vain
vähän. Olisi analysoitava tarkemmin UNTOCin lisäpöytäkirjan kaltaisten
erityisvälineiden hyötyjä. Rahanpesunvastainen
toimintaryhmä (FATF), joka asettaa standardeja ja arvioi rahanpesun vastaisten
toimenpiteiden täytäntöönpanoa, sisällytti ympäristörikoksen vuonna 2012
luetteloonsa rikoksista, joita olisi pidettävä merkityksellisinä rahanpesun
vastaisten toimenpiteiden kannalta.[11]
Välineitä, kuten suuntaviivoja, joilla helpotetaan tämän uuden
suosituksen täytäntöönpanoa, voitaisiin mahdollisesti hyödyntää
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumisessa. Diplomaattisella tasolla EU on nostanut
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan ongelman esiin keskeisten
alkuperä- ja kohdemaiden kanssa suoraan, myös EU:n edustustojen välityksellä.
Kansainvälisen toiminnan tärkein painopiste on toistaiseksi ollut
Afrikassa. EU:n diplomaattinen strategia voisi hyötyä tiiviimmästä
kanssakäymisestä keskeisten kysyntämaiden[12]
ja muiden sellaisten alueiden kanssa, joilla luonnonvaraisten eläinten ja
kasvien laiton kauppa kukoistaa. Myös korkean tason vuoropuheluja ja aluetason
kumppanuuksia voitaisiin tiivistää, kuten on jo tapahtunut laittoman,
ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen torjunnan alalla. Tässä
yhteydessä on esitetty myös useita muita ajatuksia, kuten kansalaisyhteiskunnan
ja yksityisen sektorin ottaminen vahvemmin mukaan toimintaan sekä mahdollisuus
nimetä YK:n erityisedustaja tai -lähettiläs, joka toisi maailmanlaajuisen
toiminnan eri osa-alueet yhteen ja seuraisi niitä. Lisäksi EU on tehnyt useita kumppanuus- ja
yhteistyösopimuksia kolmansien maiden, kuten Indonesian, Filippiinien,
Singaporen, Thaimaan ja Vietnamin, kanssa. Nämä sopimukset ilmentävät
osapuolten velvollisuutta pyrkiä yhteistyöhön ympäristökysymyksissä, muun
muassa kehittämällä valmiuksia monenvälisiin ympäristösopimuksiin
osallistumiseksi ja niiden panemiseksi täytäntöön. Nämä sopimukset sisältävät
myös säännöksiä yhteistyöstä järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. 2.4. Kehitysyhteistyö EU:n kehitysyhteistyössä luonnonvaraisiin eläimiin
ja kasveihin kohdistuvia uhkia on pyritty ratkaisemaan edistämällä
luonnonsuojelua, kehittämällä valmiuksia ja tukemalla täytäntöönpanon
valvontaa. Hiljattain tarkistetun EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan mukaisesti EU
on tietoinen siitä, että luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan
torjuminen edellyttää myös pitkän aikavälin toimenpiteitä, jotta
paikallisyhteisöille voidaan tarjota kestäviä tulonlähteitä, sillä luonnonvaraisten
eläinten ja kasvien laittoman kaupan harjoittaminen voi vaikuttaa
houkuttelevalta ansiotavalta. Kuluneiden 30 vuoden aikana EU on osoittanut
yli 500 miljoonaa euroa luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseen Afrikassa.
Käynnissä oleviin hankkeisiin on varattu noin 160 miljoonaa euroa. Moitteeton
hallinto ja luonnon monimuotoisuuden säilyttäminen ovat kehitysmaissa edelleen
suuria haasteita. Sitten vuoden 2001 EU on ollut MIKE-ohjelman[13] suurin tukija 12
miljoonalla eurolla. Ohjelma kattaa 71 aluetta Afrikassa ja Aasiassa.
Joulukuussa 2013 komissio hyväksyi uuden MIKES[14]-ohjelman
rahoittamisen 12,3 miljoonalla eurolla. EU tukee monia kansallisia ja paikallisia
hankkeita, esimerkiksi FLEGT-toimintasuunnitelman ja REDD+-mekanismin
yhteydessä. Lisäksi useissa erilaisissa EU:n rahoittamissa hankkeissa, joilla
pyritään vähentämään lahjontaa ja kehittämään syyttäjä- ja oikeusviranomaisten
valmiuksia, tuetaan oikeusvaltioperiaatetta yleensä, mikä on välttämätöntä
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjunnan onnistumisen
kannalta. Vaikka kaikilla näillä aloitteilla on saatu
aikaan edistystä jonkin verran, luonnonsuojelun, paikallisen väestön
toimeentulon sekä täytäntöönpanon valvonnan ja hyvän hallintotavan välisiä
synergioita ei aina ole hyödynnetty riittävästi. Lisäksi eräiden hankkeiden
pitkän aikavälin kestävyys on edelleen kyseenalaista, mikä johtuu siitä, että
kansalliset ja paikalliset viranomaiset (ja joissakin tapauksissa väestö) eivät
sitoudu niihin ja tue niitä riittävällä tavalla, ja siitä, että hankkeet ovat
hyvin riippuvaisia ulkoisesta rahoituksesta. EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan
ohjelmakaudella 2014–2020 on tilaisuus korjata nämä puutteet ja vahvistaa
kattava lähestymistapa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan
torjumiseen. 3. EU:n toiminta
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumiseksi 3.1. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien
kaupan sääntely Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa
EU:hun ja EU:ssa säännellään kattavilla säännöillä, joita ovat muun muassa
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa koskeva asetus (EY) N:o 338/97,
jolla pannaan täytäntöön CITES-sopimus EU:ssa, puutavaraa ja puutuotteita
koskeva asetus (EU) N:o 995/2010, jolla kielletään laittomasti korjatun puun
saattaminen EU:n markkinoille, sekä laitonta, ilmoittamatonta ja
sääntelemätöntä kalastusta koskeva asetus (EY) N:o 1005/2008, jolla kielletään
laittomasti pyydettyjen kalojen saattaminen EU:n markkinoille. EU:ssa on myös voimassa lainsäädäntöä, jolla
kielletään uhanalaisten lajien laiton tappaminen, erityisesti direktiivi
2009/147/EY luonnonvaraisten lintujen suojelusta ja direktiivi 92/43/ETY luontotyyppien
sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta. Komissio on hyväksynyt
etenemissuunnitelman lintujen laittoman tappamisen, ansapyynnin ja kaupan
torjumiseksi ja seuraa tarkasti sen täytäntöönpanoa.[15] Rikollisverkostot ovat joissakin tapauksissa
käyttäneet hyväkseen luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa koskevien
sääntöjen monimutkaisuutta, erityisesti sitä, että samaan lajiin voidaan
soveltaa eri kauppajärjestelmiä lajin alkuperän tai tuotetyypin mukaan.
Esimerkkinä voidaan mainita metsästysmuistot, joka ovat olleet vapautettuina
tietyistä kaupan rajoituksista. EU päivittää jatkuvasti ja tarvittaessa myös
tiukentaa omia asiaa koskevia sääntöjään sen varmistamiseksi, että
täytäntöönpanoviranomaiset toteuttavat tiukempia valvontatoimia. 3.2. Sääntöjen täytäntöönpanon
tosiasiallinen valvonta On tarpeen, että sääntöjen täytäntöönpanoa
valvotaan tosiasiallisesti jäsenvaltion valvontaketjun kaikissa osissa
(ympäristö- ja kalastusviranomaiset, tulli- ja poliisiviranomaiset sekä
syyttäjä- ja oikeusviranomaiset). Kannustaakseen jäsenvaltioita parantamaan
CITES-sopimuksella suojeltuja lajeja koskevien EU:n sääntöjen täytäntöönpanoa
komissio antoi vuonna 2007 EU:n täytäntöönpanon valvontasuunnitelman
suosituksen muodossa.[16]
Siinä yksilöidään useita eri toimia, joita ovat muun muassa kansallisten
toimintasuunnitelmien hyväksyminen, varoittavien seuraamusten määrääminen
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittomasta kaupasta sekä riski- ja
tiedusteluarvioiden käyttö. Näitä ei-sitovia suosituksia on kuitenkin pantu
täytäntöön EU:ssa hyvin epätasaisesti, eikä niissä oteta huomioon
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittomaan kauppaan liittyvää
järjestäytyneen rikollisuuden näkökulmaa. Täytäntöönpanon tosiasiallista valvontaa
rajoittavat myös resurssipula, erikoistuneiden poliisi- ja syyttäjäyksiköiden
puute sekä yhteistyön tason vaihtelu luonnonvaraisista eläimistä ja kasveista
vastaavien ja muiden lainvalvontavirastojen välillä. Jäsenvaltioita sitovia
tarkastus- ja valvontaperusteita koskevalla lainsäädännöllä, jota
peräänkuulutetaan EU:n seitsemännessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa
2014–2020,[17]
voitaisiin osaltaan parantaa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laitonta
kauppaa koskevien EU:n sääntöjen täytäntöönpanon valvontaa, jos tälle
kysymykselle annetaan samanaikaisesti entistä enemmän painoarvoa. Ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin
keinoin annetussa direktiivissä 2008/99/EY vaaditaan kaikkia jäsenvaltioita
varmistamaan, että luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laitonta kauppaa
pidetään rikoksena kansallisen lainsäädännön perusteella, ja säätämään
tehokkaista, oikeasuhteisista ja varoittavista rikosoikeudellisista
seuraamuksista. Alustava arvio direktiivin saattamisesta osaksi kansallista
lainsäädäntöä osoittaa kuitenkin, että useissa jäsenvaltioissa on vielä
puutteita, jotka on korjattava. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittomasta
kaupasta määrättävien rikosoikeudellisten seuraamusten taso vaihtelee suuresti
jäsenvaltioittain. Joissakin jäsenvaltioissa seuraamusten enimmäistaso on alle
yksi vuosi vankeutta. Tämä paitsi heikentää seuraamusten varoittavaa vaikutusta
myös usein estää mahdollisesti merkityksellisten välineiden, erityisesti
eurooppalaisen pidätysmääräyksen, käytön kansalliset rajat ylittävässä tai
kansallisessa tutkinnassa sekä oikeudellisessa yhteistyössä jäsenvaltioiden
välillä. 3.3 Koulutus ja valmiuksien kehittäminen Tehokas täytäntöönpanon
valvonta edellyttää osaamista ja tietämystä. Koulutuksen ja valmiuksien
kehittämisen on koskettava koko valvontaketjua (mukaan lukien syyttäjä- ja oikeusviranomaiset),
jotta voidaan välttää se, että monessa asiassa aloitetaan tutkinta muttei nosteta
syytettä, ja varmistaa, että tuomarit ottavat asianmukaisesti huomioon rikoksen
vakavuuden. EU:n tasolla on jo toteutettu joitakin tällaisia aloitteita,
esimerkiksi Euroopan poliisiakatemia (CEPOL). Asiaankuuluvien rahoitusvälineiden
suunnittelu seuraavaa ohjelmakautta varten tarjoaa mahdollisuuden ottaa
huomioon tämänhetkiset aukot luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman
kaupan torjunnassa. Ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon
valvonnasta vastaavien tahojen,[18]
tulliviranomaisten,[19]
syyttäjien ja tuomarien[20]
EU:n laajuisilla verkostoilla on myös tärkeä rooli luotaessa täytäntöönpanon
valvonnasta vastaavaa yhteisöä luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman
kaupan torjumiseksi. Apuvälineenä voidaan käyttää esimerkiksi EU-TWIXiä, joka
on rajoitettu tietokanta, jonka avulla voidaan helpottaa yhteistyötä ja
tiedustelutietojenvaihtoa luonnonvaraisista eläimistä ja kasveista vastaavien
EU:n lainvalvontavirastojen välillä. Verkostojen asema ja rahoitus voidaan
kuitenkin varmistaa vain lyhyellä aikavälillä, ja niiden välinen yhteistyö on
toistaiseksi ollut vähäistä. 3.4 Järjestäytyneen rikollisuuden
torjunta Järjestäytynyt rikollisuus on yhä suurempi
tekijä luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan alalla. EU:ssa on
useita laaja-alaisia välineitä, joilla tämäntyyppiseen rikollisuuteen voidaan
puuttua yleisesti, muun muassa puitepäätökset järjestäytyneen rikollisuuden
torjunnasta[21]
ja menetetyksi tuomitsemisesta ja varallisuuden takaisinhankinnasta.[22] Nämä välineet voivat
osoittautua hyödyllisiksi luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laitonta kauppaa
harjoittavan järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Niitä voidaan kuitenkin
soveltaa ainoastaan silloin, kun tietty seuraamuksen kynnysarvo täyttyy, mikä
tällä hetkellä ei kuitenkaan ole asianlaita kaikissa jäsenvaltioissa
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan osalta. Rahanpesun ja veronkierron kaltaisten
järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvien laittomien rahavirtojen tutkinta
on tärkeää luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laitonta kauppaa harjoittavan
järjestäytyneen rikollisuuden torjumisen kannalta. EU:n direktiivissä
2005/60/EY[23]
säädetään ennaltaehkäisevistä toimenpiteistä, erityisesti asiakkaan
tuntemisvelvollisuudesta, joiden avulla rahoituslaitokset kykenevät
havaitsemaan epäilyttäviä liiketoimia. Ympäristökysymyksiin liittyvä rahanpesu
voitaisiin havaita helpommin, jos laadittaisiin erityiset ohjeet asiakkaan
tuntemisvelvollisuuden merkityksestä ympäristörikollisuuden yhteydessä. Lokakuussa 2013 Europol esitti erityisen
ympäristörikoksia koskevan arvionsa, jonka painopisteitä on uhanalaisten lajien
kansainvälinen kauppa.[24]
Europolilla ei kuitenkaan ole tällä hetkellä erityistä yhteyspistettä, joka
käsittelisi ympäristörikollisuutta. Sekä Europol että Eurojust voisivat antaa
merkittävän panoksen saattamalla yhteen kansalliset viranomaiset, jotka
käsittelevät luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan kansalliset
rajat ylittäviä tapauksia, ja antamalla analyyttista ja käytännön tukea. Tämä
edellyttää kuitenkin, että kansalliset lainvalvontaviranomaiset toimittavat
niille laadukasta tietoa ja avunantopyynnön, mitä ei toistaiseksi ole
tapahtunut kovin usein luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan
alalla. EU:n sovitut ensisijaiset tavoitteet vuosina
2014–2017 vakavan ja järjestäytyneen
rikollisuuden torjumiseksi[25] eivät
kata ympäristörikoksia. Vuonna 2015 tehtävä väliarviointi tarjoaa
mahdollisuuden tarkastella uudelleen näitä ensisijaisia tavoitteita ottaen
huomioon Europolin tuore arvio, jonka mukaan ympäristörikokset ovat kasvava
uhka EU:ssa, asettaa lisäresursseja saataville ja käyttää kansalliset rajat ylittäviä yhteistyömekanismeja yhä laajemmin. 3.5. Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen
toimintaan Kansalaisyhteiskunta on EU:lle
tärkeä kumppani varmistettaessa, että luonnonvaraisten eläinten ja kasvien
laittoman kaupan vastaisiin toimiin osallistuvat kaikki sidosryhmät, joita asia
koskee. Joillakin valtiosta riippumattomilla järjestöillä on huomattavaa
kokemusta tiedotuskampanjoiden sekä epäiltyjen laittomien toimien tutkinnan tai
erikoiskoulutuksen kaltaisista toimista, ja niiden osallistuminen toimintaan on
osoittautunut hyvin arvokkaaksi avuksi viranomaisten päätöksenteossa ja
politiikan täytäntöönpanossa. EU tekee säännöllisesti yhteistyötä
tällaisten järjestöjen kanssa aloilla, jotka liittyvät luonnonvaraisten eläinten
ja kasvien laittomaan kauppaan. 4. Päätelmä Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa
säännellään kattavasti sekä kansainvälisellä että EU:n tasolla. EU on antanut
merkittävää tukea luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan
vastaisille aloitteille, joita ovat esimerkiksi suojelualueiden hallinnoinnin
parantaminen, valmiuksien kehittäminen sekä kansainvälinen yhteistyö
täytäntöönpanon valvonnan alalla. Kansainvälisen yhteisön viime vuosina
toteuttamat toimenpiteet eivät kuitenkaan ole riittäneet estämään viimeaikaista
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan kasvua, joka johtuu
kysynnän kasvusta sekä köyhyydestä ja heikosta hallinnosta näiden lajien
alkuperämaissa. Yksi suurimmista ongelmista on se, että
voimassa olevien sääntöjen täytäntöönpanoa ei valvota tosiasiassa. Tämä koskee
sekä EU:ta että muuta maailmaa. Syynä tähän on usein se, että tätä kysymystä ei
pidetä poliittisesti tärkeänä, kansallisen tason resurssit ovat riittämättömät
ja ongelman vakavuutta ei ymmärretä. Nykyisten toimintalinjojen suuria puutteita on
myös se, ettei niissä oteta riittävästi huomioon sitä, että järjestäytyneen
rikollisuuden torjunta edellyttää useiden eri toimijoiden ja välineiden
ottamista mukaan toimintaan. Nykyisiä toimintalinjoja ei myöskään tähän
mennessä ole juurikaan käsitelty EU:n kriisitoiminnan ja ennaltaehkäisevän
ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhteydessä, sillä luonnonvaraisten eläinten ja
kasvien laittomaan kauppaan liittyvät rauha- ja turvallisuusnäkökohdat ovat
tulleet ilmeisiksi vasta hiljattain. Kansainvälinen yhteisö on vastikään
tunnustanut, että on tärkeää puuttua ongelman kysyntäpuoleen, erityisesti
CITES-sopimuksen yhteydessä, mutta konkreettisia toimia on toteutettu vain
muutamia. Yhteenvetona voidaan todeta, että
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumiseksi tarvitaan
koordinoitua ja kattavaa lähestymistapaa, jolla puututaan sekä tarjonta- että
kysyntäpuoleen ja jossa ovat mukana kaikki keskeiset toimijat eri politiikan
aloilla. Komissio kehottaa siksi sidosryhmiä
osallistumaan keskusteluun siitä, miten keskeisiin ongelmiin voitaisiin puuttua
paremmin ja mikä on EU:n rooli tulevassa lähestymistavassa luonnonvaraisten eläinten
ja kasvien laittoman kaupan torjumiseen. Erityisesti komissio pyytää
kirjallisia kannanottoja[26]
seuraaviin kysymyksiin:
Onko voimassa oleva luonnonvaraisten eläinten ja kasvien
laittoman kaupan torjumista koskeva EU:n toimenpide- ja lainsäädäntökehys
riittävä?
Pitäisikö EU:n vahvistaa lähestymistapaansa
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjuntaan
laatimalla asiaa koskeva EU:n toimintasuunnitelma, kuten Euroopan
parlamentti vaatii?
Miten EU voisi lujittaa poliittista sitoutumistaan
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumiseen kaikilla
tasoilla? Millä diplomaattisilla keinoilla voitaisiin parhaiten varmistaa
johdonmukaisuus erilaisten kansainvälisten aloitteiden välillä?
Mihin välineisiin EU:n olisi kohdistettava huomio kansainvälisellä
tasolla, jotta voidaan parantaa täytäntöönpanon valvontaa luonnonvaraisten
eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjunnan alalla ja vahvistaa hyvää
hallintotapaa?
Mitkä välineet soveltuvat parhaiten EU:n toimiksi, joilla voidaan
puuttua laittomien luonnonvaraisista eläimistä ja kasveista peräisin
olevien tuotteiden kysyntään eri puolilla maailmaa ja EU:ssa? Mikä rooli
kansalaisyhteiskunnalla ja yksityissektorilla voisi olla tässä yhteydessä?
Miten EU voi parhaiten tuottaa lisäarvoa, jotta voidaan puuttua
vaikutuksiin, joita luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittomasta
kaupasta aiheutuu rauhalle ja turvallisuudelle?
Miten EU:n yhteistyövälineillä voitaisiin paremmin auttaa
kehitysmaita lujittamaan valmiuksiaan luonnonvaraisten eläinten ja kasvien
suojelemiseksi ja niillä käytävän laittoman kaupan torjumiseksi?
Miten luonnonvaraisiin eläimiin ja kasveihin kohdistuvia rikoksia
koskevien tietojen laatua voitaisiin parantaa EU:ssa sen varmistamiseksi,
että poliittinen päätöksenteko on oikein kohdennettu?
Miten voitaisiin vahvistaa ympäristö-, poliisi-, tulli- ja
syyttäjäviranomaisten toteuttamaa täytäntöönpanon valvontaa
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumisen alalla
jäsenvaltioissa ja lujittaa yhteistyötä näiden viranomaisten välillä?
Miten voitaisiin lisätä oikeusviranomaisten asiantuntemusta tästä alasta?
Miten nykyisillä välineillä järjestäytyneen
rikollisuuden torjumiseksi EU:ssa ja jäsenvaltioissa voitaisiin paremmin
puuttua luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittomaan kauppaan? Mitä
muita toimenpiteitä olisi harkittava, esimerkiksi seuraamusten osalta?
Mitä toimia Europol ja Eurojust voisivat toteuttaa tämän suhteen?
[1] Hyväksytty YK:n rikoksentorjunnan ja rikosoikeuden
toimikunnassa ja vahvistettu YK:n talous- ja sosiaalineuvostossa. [2] YK:n pääsihteerin raportti, 20. toukokuuta 2013,
S/2013/297, YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 2121 (2013). [3] Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan,
kuten kaiken muun laittoman toiminnan, laajuutta ja arvoa on hyvin vaikea
arvioida. Useimmissa maissa tämän rikollisuuden torjumiseksi on käytettävissä
resursseja vain rajallisesti, mikä tarkoittaa sitä, että todelliset luvut ovat
arvioituja todennäköisesti suuremmat. [4] Esimerkiksi Kiina on norsunluun ja Vietnam sarvikuonon
sarvien merkittävin kohdemaa. [5] Illegal Wildlife Trade and the European Union: an
analysis of EU-TWIX seizure data for the period 2007-2011, Euroopan
komissiota varten laadittu raportti. [6] Europol, Serious and Organized Threat Assessments
2011, 2012, 2013. [7] Saksa järjesti yhdessä Gabonin kanssa korkean tason
oheistapahtuman yleiskokouksen ministerikokousviikolla syyskuussa 2013; Ranska
järjesti pyöreän pöydän neuvottelut rauhaa ja turvallisuutta Afrikassa koskevan
valtioiden ja hallitusten päämiesten huippukokouksen yhteydessä 5. joulukuuta
2013; Yhdistynyt kuningaskunta isännöi korkean tason konferenssia
luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittomasta kaupasta 13. helmikuuta 2014. [8] Euroopan parlamentin päätöslauselma, 15.1.2014 (2013/2747(RSP)). [9] ICCWC:ssä ovat mukana CITES-sopimuksen osapuolet,
Interpol, YK:n huume- ja rikosjärjestö (UNODC), Maailmanpankki ja Maailman
tullijärjestö. [10] Saksa. [11] International standards on combatting money
laundering and the financing of terrorism and proliferation, FATF, 2012. http://www.fatf-gafi.org/media/fatf/documents/recommendations/pdfs/FATF_Recommendations.pdf [12] Tällaista lähestymistapaa havainnollistaa esimerkiksi
komissaari Janez Potocnikin ja Kiinan ympäristönsuojeluministeri Zhou
Shengxianin äskettäin allekirjoittama sopimus, joka koskee luonnonvaraisten
eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumista yhteistoimin. [13] Norsujen laittoman tappamisen seuranta. [14] Norsujen ja muiden uhanalaisten lajien laittoman
tappamisen vähentäminen minimiin. [15] www.ec.europa.eu/environment/nature/conservation/wildbirds/docs/Roadmap%20illegal%20killing.pdf [16] EUVL L 159, 20.6.2007, s. 45. [17] EUVL L 354, 28.12.2013, s. 171. [18] Esimerkiksi Wildlife Trade Enforcement Group ja EnviCrimeNet. [19] Expert Group on Customs Action
to protect Health, Cultural Heritage, the Environment and Nature (PARCS
-asiantuntijaryhmä). [20] European Network of
Prosecutors for the Environment. European Forum of Judges for the Environment. [21] Puitepäätös 2008/841/YOS järjestäytyneen
rikollisuuden torjunnasta. [22] Puitepäätös 2005/212/YOS rikoksen tuottaman hyödyn ja
rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi
tuomitsemisesta (parhaillaan tarkistettavana). [23] Direktiivi 2005/60/EY rahoitusjärjestelmän käytön
estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen (parhaillaan
tarkistettavana). [24] Europol, Threat Assessment 2013 – Environmental
Crime in the EU. [25] www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/jha/137401.pdf. [26] Kannanottoja voi lähettää 10.4.2014 asti
sähköpostiosoitteeseen env-eu-against-wildlife-trafficking@ec.europa.eu.