EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52011PC0684
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on the annual financial statements, consolidated financial statements and related reports of certain types of undertakings
Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI tietyntyyppisten yritysten vuositilinpäätöksistä, konsolidoiduista tilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä kertomuksista
Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI tietyntyyppisten yritysten vuositilinpäätöksistä, konsolidoiduista tilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä kertomuksista
/* KOM/2011/0684 lopullinen - 2011/0308 (COD) */
Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI tietyntyyppisten yritysten vuositilinpäätöksistä, konsolidoiduista tilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä kertomuksista /* KOM/2011/0684 / 3 - 2011/0308 (COD) */
PERUSTELUT 1. Yleistä Tilinpäätösdirektiiveissä[1] käsitellään Euroopassa
toimivien osakeyhtiöiden vuositilinpäätöksiä ja konsolidoituja tilinpäätöksiä. Tilinpäätösdirektiivejä tarkistetaan
parhaillaan, ja tarkistamisen keskeiset tavoitteet ovat seuraavat: (1)
Hallinnollisen rasituksen vähentäminen ja sääntelyn
yksinkertaistaminen erityisesti pienten yritysten osalta. (2)
Tilinpäätösten selkeyden ja vertailtavuuden
parantaminen erityisesti niiden yritysluokkien osalta, joille nämä kysymykset
ovat tärkeitä aktiivisen rajatylittävän toiminnan ja ulkoisten sidosryhmien
suuren määrän vuoksi. (3)
Käyttäjien keskeisten tarpeiden suojaaminen, millä
pyritään säilyttämään käyttäjille tarpeelliset tilinpäätöstiedot. (4)
Avoimuuden lisääminen kaivannaisteollisuutta tai
aarniometsien puunkorjuuta harjoittavien yritysten maksuista hallituksille. Konsultoinnin perusteella sidosryhmät ovat
pitkälti tyytyväisiä nykyiseen sääntelykehykseen, joka on toiminut yleensä
hyvin vuosien aikana. Kuultuja sidosryhmiä ovat mm. tilinpäätösten laatijat ja
käyttäjät sekä viranomaiset. Sidosryhmien mielestä yksinkertaistaminen olisi
kuitenkin tervetullutta ja hyödyttäisi erityisesti pienimpiä yrityksiä.
Tilinpäätösdirektiiveihin on viimeksi kuluneiden 30 vuoden aikana tehty
muutoksia, joilla on lisätty monia vaatimuksia, kuten uusia julkistamis- ja
arvostussääntöjä ja myös yksityiskohtaisia säännöksiä käyvän arvon
määrittämisestä. Vähemmän huomiota on kiinnitetty siihen, voitaisiinko nykyisiä
vaatimuksia yksinkertaistaa tai kumota. Vaikka jokainen muutos onkin ollut
sinänsä perusteltu, tällaisissa lisäyksissä ei ole aina otettu huomioon
tilinpäätösten vertailukelpoisuutta ja käyttökelpoisuutta,
raportointivaatimusten lisääntymistä ja jäsenvaltioille annettavien
vaihtoehtoisten ratkaisujen määrää. Muutokset ovat lopulta johtaneet siihen,
että säännökset ovat monimutkaistuneet ja sääntelyn aiheuttama hallinnollinen
rasitus on kasvanut kaikkien yritysten osalta. Rasitusten lisääntyminen
kohdistuu kuitenkin erityisesti pienempiin yrityksiin. Sidosryhmien mukaan on myös tarpeen lisätä
tilinpäätösten selkeyttä ja vertailukelpoisuutta erityisesti suurten yritysten
osalta, jotka harjoittavat yleensä laaja-alaisempaa rajatylittävää toimintaa. Tilinpäätösdirektiivien tavoitteena on asettaa
vaatimukset, jotka koskevat osakeyhtiöiden tilinpäätösten laatimista, ja
vähimmäisvaatimukset, joilla voidaan parantaa tilinpäätösten
vertailukelpoisuutta EU:n tasolla. Tämän pitäisi puolestaan johtaa paremmin
toimiviin sisämarkkinoihin ja konkreettisemmalla tasolla helpottaa rahoituksen
saantia, laskea pääomakustannuksia ja lisätä rajatylittävää kauppaa,
sulautumisia ja yritysostoja. Ehdotuksella parannetaan yleisesti Euroopan
kilpailukykyä, sillä sen avulla edistetään sääntely-ympäristöä, jossa
työpaikkojen luominen toimii kasvun veturina. Tässä ehdotuksessa täydennetään mikroyritysten
tilinpäätöksistä vuonna 2009 esitettyä direktiiviehdotusta[2]. Kyseistä ehdotusta käsitellään
edelleen neuvostossa ja parlamentissa. Koska neuvosto ja parlamentti ovat
kumpikin hyväksyneet periaatteen mikroyritysten omasta järjestelystä, tämä
ehdotus ei sisällä mikroyrityksiä koskevia uusia toimintaehdotuksia, kuten
liitteenä toimitettavassa vaikutusten arvioinnissa selitetään. Euroopan
komissio on valmis tarkastelemaan yhdessä EU:n muiden lainsäätäjien kanssa,
miten tämä ehdotus voidaan parhaiten yhdistää vuoden 2009 direktiiviehdotusta
koskevaan toimielinten väliseen lopulliseen sopimukseen. Tässä ehdotuksessa tuetaan yritystoimintaa
koskevaa komission lähestymistapaa, jota on selostettu monissa yhteyksissä.
Eurooppa 2020 –strategia[3]
tähtää siihen, että EU:sta tulee entistä älykkäämpi, kestävämpi ja
osallistavampi talous. Sisämarkkinoiden toimenpidepaketilla[4] pyritään yksinkertaistamaan
pk-yritysten toimintaolosuhteita, sillä yli 99 prosenttia eurooppalaisista
yrityksistä on pk-yrityksiä. Lisäksi tarkoituksena on parantaa pk-yritysten
mahdollisuuksia hankkia rahoitusta. Pienet ensin -aloitteessa (”Small Business
Act”) tunnustetaan tarve ottaa huomioon pk-yritysryhmän erilliset tarpeet ja
jakaa kyseinen yritysluokka eri segmentteihin. Ehdotuksessa kannatetaan ”pienet
ensin” -periaatteen noudattamista. Ehdotus sisältyy myös yksinkertaistamista
koskevaan komission ohjelmaan ja aloitteisiin hallinnollisen rasituksen
vähentämiseksi. Sillä vastataan komission sitoumukseen tarkistaa säännöstöään,
jotta voidaan varmistaa voimassa olevan lainsäädännön tarkoituksenmukaisuus,
tehokkuus ja oikeasuhteisuus, ja vähentää hallinnollista rasitusta
yksinkertaistamalla sääntelyä[5]. Ehdotuksella kumotaan nykyiset
tilinpäätösdirektiivit, ja direktiivit sekä niihin tehdyt muutokset korvataan
yhdellä uudella direktiivillä. 2. Sidosryhmien kuuleminen ja vaikutusten
arviointi 2.1. Sidosryhmien ja asianomaisten
osapuolten kuuleminen Komission yksiköt ovat käyneet säännöllistä
vuoropuhelua sidosryhmien kanssa koko tarkistusprosessin ajan. Tavoitteena oli
kerätä näkemyksiä kaikilta asianomaisilta osapuolilta, kuten tilinpäätösten
laatijoilta, käyttäjiltä, standardointielimiltä ja viranomaisilta. Vuoropuhelua
käytiin –
tätä varten perustetussa epävirallisessa
pk-yritysten mietintäryhmässä, joka koostui kymmenestä asiantuntijasta, joiden
kokemukset ja taustat poikkesivat toisistaan –
kahdessa julkisessa kuulemisessa, joista toinen
käsitteli tilinpäätösdirektiivien tarkistamista ja toinen pieniin ja
keskisuuriin yrityksiin sovellettavia kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja
(IFRS). Molempien jälkeen pidettiin sidosryhmien kokoukset, joissa
tarkasteltiin tuloksia ja jatkettiin keskustelua niistä –
useissa kohdennetuissa kokouksissa kansallisten
standardointielinten, pk-yritysten edustajien, pankkien, sijoittajien ja
kirjanpitäjien kanssa eri puolilta EU:ta –
neuvotteluissa Euroopan tilinpäätösraportoinnin
neuvoa-antavan ryhmän (EFRAG) alaisen, pk-yrityksiä käsittelevän työryhmän ja
tilinpäätöskysymysten sääntelykomitean (ARC) tätä varten perustaman
pk-yritysten työryhmän kanssa –
tutkimuksessa, jossa Center of Strategy &
Evaluation Services ‑tutkimuskeskus (CSES) selvitti
tilinpäätösdirektiivien muutosten aiheuttamaa hallinnollista rasitusta. Komission yksiköt kävivät säännöllistä
vuoropuhelua eri sidosryhmien kanssa (mm- tilinpäätösten laatijat, käyttäjät ja
viranomaiset) maakohtaisesta raportoinnista. Julkinen kuuleminen toteutettiin
vuosina 2010 ja 2011, ja sidosryhmien (erityisesti käyttäjät ja laatijat) kanssa
käytävät kahdenväliset neuvottelut käytiin samoina vuosina. Lisäksi EFRAG
esitti kommentteja arviointiin, jossa tarkasteltiin mahdollisesta
maakohtaisesta raportointivaatimuksesta aiheutuvia hallintokuluja. 2.2. Vaikutusten arviointi 2.2.1. Tilinpäätös Tilinpäätösten laatiminen on todettu yhdeksi
yritysten raskaimmista lakisääteisistä velvoitteista[6]. Pieniin yrityksiin kohdistuu
suhteessa suurempi hallinnollinen rasitus kuin keskisuuriin tai suurin
yrityksiin. Vaikutusten arvioinnissa analysoitiin viittä
laaja-alaista toimintavaihtoehtoa alkaen perusskenaariosta. Suositeltavaksi
vaihtoehdoksi valittiin lopulta laaja-alainen toimintavaihtoehto, jossa
nykyisten tilinpäätösdirektiivien tietyt vaatimukset tarkistetaan ja
ajantasaistetaan. Yksityiskohtaisempien toimintavaihtoehtojen
tarkastelussa ilmeni, että pieniin yrityksiin sovellettava erillisjärjestely
olisi suositeltavin vaihtoehto. Tämä toimintavaihtoehto voi johtaa siihen, että
hallinnollinen rasitus vähenee 1,5 miljardilla eurolla. Säästöt syntyvät
liitetietoja koskevien raportointivaatimusten lieventämisestä, lakisääteistä
tilintarkastusta koskevien vaatimusten keventämisestä edelleen ja pienten
yritysryhmien vapauttamisesta konsolidoitujen tilinpäätösten laatimista
koskevasta vaatimuksesta. Toinen yksityiskohtainen toimintavaihtoehto
liittyi direktiivissä määritellyn pk-yritysten raja-arvon nostamiseen, jotta
kauden 2007–2011 inflaatio voitaisiin ottaa huomioon. Tämän toimintavaihtoehdon
mahdollisuudet hallinnollisen rasituksen vähentämiseen ovat noin 0,2 miljardia
euroa. Tämän vuoksi edellä esitetyistä vaihtoehdoista
mahdollisesti saatavat säästöt arvioidaan yhteensä 1,7 miljardiksi euroksi.
Mikroyrityksiin sovelletaan joka tapauksessa pienille yrityksille tarjottavaa
yksinkertaistettua järjestelyä[7].
Edellä esitettyjen toimintavaihtoehtojen vaikutukset mikroyrityksiin on
kuitenkin jätetty laskelmien ulkopuolelle, sillä niitä tarkastellaan erikseen
mikroyrityksiä koskevassa direktiiviehdotuksessa, jota käsitellään parhaillaan
Euroopan parlamentissa ja neuvostossa. Nämä toimintavaihtoehdot vähentävät niiden
tietojen määrää, jotka ovat pk-yritysten tilinpäätösten käyttäjien saatavilla,
mukaan lukien julkistettavat tiedot. Velkojien suojaa kuitenkin
parannettaisiin, sillä vakuudet ja sitoumukset sekä lähipiirin liiketoimet
olisi julkistettava erikseen. Toimintavaihtoehdoilla on hienoinen myönteinen
vaikutus keskisuurten ja suurten yritysten osalta käytettävissä oleviin
tietoihin, sillä niiden tilinpäätökset olisivat aikaisempaa selkeämpiä ja
vertailukelpoisempia. Tilastoviranomaiset saattavat joutua
muuttamaan tapoja, joilla eräitä tietoja kerätään pieniltä yrityksiltä.
Mahdollisimman pitkälle menevä raja-arvojen yhdenmukaistaminen antaisi niille
kuitenkin mahdollisuuden kerätä tietoja yrityksiltä, jotka ovat objektiivisesti
tarkasteltuna saman kokoisia kaikkialla EU:ssa. Näin helpotettaisiin tietojen
vertailua. Raja-arvojen yhdenmukaistamisella voi kuitenkin olla kielteisiä
vaikutuksia tilastotietojen keräämiseen etenkin sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa
pienten yritysten osuus on suuri. Jotta kansallisia talousindikaattoreita
voidaan estimoida, jäsenvaltiot voivat joutua tarkistamaan tapaa, jolla
tilastotiedot kerätään yrityksiltä. Keskus-, kauppa- ja yhtiörekistereiden
yhteenliittämistä koskevan komission ehdotuksen[8]
odotetaan kuitenkin helpottavan yritystietojen saatavuutta toisesta maasta ja
näin lieventävän vaikutuksia. Veroviranomaisilla säilyy toimivalta päättää,
miten voitot lasketaan verotusta varten ja mitä tähän liittyvät
raportointivaatimukset pitävät sisällään. Ehdotuksen sosiaalisena vaikutuksena on, että
yksinkertaisempien tilinpäätösvaatimusten odotetaan edistävän yritysten
perustamiseen ja yrittäjyyteen kannustavan liiketoimintaympäristön syntyä.
Vaikutusten arvioinnissa todetaan, että vapauttamalla yritysten käytettävissä
olevia resursseja aloitteen odotetaan edistävän ainakin marginaalisesti
työpaikkojen luomista EU:ssa. Osa yritystason säästöistä syntyisi niiden
palkkioiden vähenemisestä, joita on maksettava tilitoimistoille tai ulkopuolisille
kirjanpitäjille. Tämän resurssien siirron vaikutus työpaikkoihin arvioidaan
neutraaliksi tai marginaalisesti negatiiviseksi, kun tarkastellaan yleistä
työllisyystasoa. Ympäristölle ei aiheudu vaikutuksia. Yksinkertaisempien
tilinpäätösjärjestelmien käyttöönoton ei myöskään odoteta haittaavan pienten
yritysten kasvua, sillä tilinpäätöslainsäädäntö aiheuttaa vähemmän rasitteita
tässä suhteessa kuin vero- tai sosiaalilainsäädäntö. Lisäksi ”pienet ensin”
–periaatteen noudattaminen tässä ehdotuksessa merkitsee, että
tilinpäätösjärjestelmät on mukautettu yrityksen koon mukaan. 2.2.2. Raportointi hallituksille
suoritettavista maksuista Komissio antanut julkisen tukensa
kaivannaisteollisuuden avoimuusaloitteelle (EITI). Se on todennut pyrkivänsä
esittämään lainsäädäntöä, jossa kaivannaisteollisuuden yrityksille asetetaan
julkistamisvaatimuksia[9].
Vastaavanlainen sitoumus annettiin Deauvillessa toukokuussa 2011 pidetyn
G8-maiden huippukokouksen päätelmissä[10].
G8-maat sitoutuivat edistämään avoimuutta antamalla lainsäädäntöä, jossa öljy-,
maakaasu-, ja kaivannaisteollisuuden yritysten edellytetään raportoivan
hallituksille suoritetuista maksuistaan tai edistämällä tähän kannustavia
vapaaehtoisia standardeja. Euroopan parlamentti on lisäksi esittänyt päätöslauselman[11], jossa toistetaan sen tuki
maakohtaisille raportointivelvoitteille, erityisesti kaivannaisteollisuuden
osalta. EU:n lainsäädännössä ei tällä hetkellä
velvoiteta yrityksiä julkistamaan maakohtaisesti niiden maiden hallituksille
suoritettuja maksuja, joissa yritykset harjoittavat toimintaa. Tämän vuoksi
tietyn maan hallitukselle suoritettuja maksuja ei yleensä julkisteta, vaikka
kaivannaisteollisuutta (öljy, maakaasu ja kaivostoiminta) tai
puunkorjuutoimintaa[12]
aarniometsissä[13]
harjoittavien yritysten suorittamat maksut voivat muodostaa merkittävän osuuden
maan tuloista, erityisesti luonnonvaroiltaan rikkaissa kolmansissa maissa.
Jotta hallitukset saadaan vastuuvelvollisiksi näiden resurssien käytöstä ja
edistetään hyvää hallintoa, direktiivissä ehdotetaan, että hallituksille
suoritettavat maksut julkistetaan yrityksen tai konsernin tasolla. Tämä ehdotus
vastaa Yhdysvaltojen Dodd–Frank-lakia[14],
joka annettiin heinäkuussa 2010. Siinä edellytetään, että Yhdysvaltojen
arvopaperi- ja pörssikomitean (Securities and Exchange Commission, SEC)
rekisteriin kirjatut kaivannaisteollisuuden yritykset (öljy-, maakaasu- ja
kaivosyritykset) julkistavat hallituksille[15]
suoritetut maksut maa- ja hankekohtaisesti. SEC:n on tarkoitus vahvistaa
täytäntöönpanosäännöt vuoden 2011 loppuun mennessä. Vaikutusten arvioinnissa[16] tarkasteltiin viittä
laaja-alaista toimintavaihtoehtoa perusskenaariosta (toimintavaihtoehto 0)
alkaen. Seuraavana vaihtoehtona tarkasteltiin mahdollisia järjestelmiä, jotka
johtaisivat yleiseen sopimukseen EU:ssa ja EU:n ulkopuolella toimivien
monikansallisten yritysten maakohtaisista raportointivaatimuksista
(toimintavaihtoehto 1). Lisäksi tarkasteltiin useita toimintavaihtoehtoja,
jotka velvoittaisivat ainoastaan EU:ssa toimivat yritykset julkistamaan
maakohtaiset tiedot (toimintavaihtoehdot 2–4). Toimintavaihtoehto 2 edellyttää,
että kaivannaisteollisuutta tai aarniometsien puunkorjuuta harjoittavien
yritysten maksut hallituksille julkistetaan maakohtaisesti. Toimintavaihtoehto
3 edellyttää puolestaan, että nämä tiedot julkistetaan maa- ja
hankekohtaisesti. Vaihtoehto 4 edellyttää, että hallituksille suoritettujen
maksujen raportoinnin lisäksi kaivannaisteollisuutta tai aarniometsien
puunkorjuuta harjoittavien yritysten on laadittava täydelliset maakohtaiset
tilinpäätösasiakirjat. Suositeltavaksi vaihtoehdoksi valittiin
toimintavaihtoehto 3, jonka mukaan kaivannaisteollisuuden tai aarniometsien
puunkorjuun alalla EU:ssa toimivilta monikansallisilta yrityksiltä edellytetään
tietojen julkistamista maa- ja hankekohtaisesti. Kaivannaisteollisuus käsittää
kaikki yritykset, joiden toiminta sisältää mineraali-, öljy- ja
maakaasuesiintymien etsintää ja hyödyntämistä. Aarniometsien hakkuun alalla
toimiviksi katsotaan kaikki yritykset, joiden toiminta sisältää aarniometsien avohakkuuta,
valikoivaa puunkorjuuta tai harvennushakkuuta. Hallituksille suoritettujen
maksujen julkistaminen maakohtaisesti ja tarvittaessa hankekohtaisesti vastaisi
paremmin niiden sidosryhmien tarpeita, jotka vetosivat raportoinnin
parantamiseen. Tämän toimintavaihtoehdon kustannukset pysyvät hyväksyttävällä
tasolla edellyttäen, että alettaisiin soveltaa asianmukaista
olennaisuusraja-arvoa. Tällä lähestymistavalla saavutettaisiin tasapaino
avoimuuden lisäämisen ja yritysten liiallisen rasituksen välttämisen välillä
aiheuttamatta EU:n yrityksille liiallista kilpailuhaittaa. Tällä ei myöskään
aseteta kyseenalaiseksi EU:n tulevia toimia kansainvälisen sopimuksen
valmistelemiseksi ja neuvottelujen käymiseksi kansainvälisten kumppanien
kanssa, jotta luotaisiin maakohtaista raportointivelvoitetta koskevat
tasapuoliset toimintaolosuhteet. Eräät ehdotuksen soveltamisalaan kuuluvat
yritykset ovat esittäneet, että niille voisi aiheutua ongelmia mahdollisesta
ristiriidasta EU:n julkistamisvaatimuksen ja vastaanottavan maan kansallisen
lainsäädännön mukaisen, näiden tietojen julkistamista koskevan kiellon välillä.
Onkin esitetty, että tällaisissa tapauksissa myönnettäisiin poikkeus
velvollisuudesta julkistaa kyseiselle hallitukselle suoritetut maksut. Komissio
on löytänyt erittäin harvoja esimerkkejä julkistamisen kieltävistä maista.
Ehdotus sisältää kuitenkin tarkasti rajatun poikkeuksen, jota sovelletaan
tilanteissa, joissa julkistamisvaatimuksia noudattava yritys toimisi selkeästi
vastoin kyseisen maan rikoslainsäädäntöä. Energiavarmuus on tärkeässä asemassa EU:n
toiminnassa monestakin syystä. Yksi syy siihen on, ettei EU:n jäsenvaltioissa
tuotettu energia riitä kattamaan nykyistä energiankysyntää. Eräiden
näkemysten mukaan EU:n kaivannaisteollisuuden toimijoiden olisi jatkossa
vaikeampi toimia kolmansissa maissa, ja tällä voisi olla seurauksia öljy- ja
maakaasun toimitusvarmuudelle Euroopassa. Vaikka eräät yritykset julkistavat jo
nyt hallituksille suorittamansa maksut maakohtaisesti, eikä tämä ole haitannut
niiden toimintaa, toisten yritysten tilanne voi poiketa tästä. Tämän vuoksi
tilinpäätösdirektiivien tarkistuksessa olisi otettava huomioon mm. energian
toimitusvarmuus Euroopassa. On lisäksi esitetty, että tällainen julkistaminen
voisi aiheuttaa kilpailuhaittaa EU:n yrityksille. Komissio katsoo, että
hallituksille suoritettujen maksujen julkistaminen (olennaisuusrajaa soveltaen)
maakohtaisesti ja hankekohtaisesti, jos kustannukset on kohdennettu tietyille
hankkeelle, ei pääosassa tapauksista paljastaisi liikesalaisuuksia kuten
liikevaihtoa, kustannuksia ja voittoja. Kaivannaisteollisuuden
avoimuusaloitteen (EITI) vahvistaminen tarjoaisi myös vastapainoa mahdolliselle
kilpailuaseman lyhytaikaiselle menettämiselle, sillä se voi johtaa aloitteen
laaja-alaisempaan soveltamiseen ja parantaa kyseisten yritysten mainetta. 2.3. Talousarviovaikutukset Ehdotuksella ei ole vaikutuksia unionin
talousarvioon. 3. Lisätiedot 3.1. Yksinkertaistaminen Ehdotuksella otetaan käyttöön pienten
yritysten erillisjärjestely, joka vähentää tuntuvasti pienille yrityksille
tällä hetkellä tilinpäätöksen laatimisesta aiheutuvaa hallinnollista rasitusta.
Ehdotuksessa rajataan tilinpäätöksen liitetiedoissa julkistettavat tiedot i)
tilinpäätöksen laatimisperiaatteisiin; ii) taseen ulkopuolisiin vakuuksiin,
sitoumuksiin, ehdollisiin eriin ja järjestelyihin; iii) taseen ulkopuolisiin
tilinpäätöspäivän jälkeisiin tapahtumiin; iv) pitkäaikaisiin ja vakuudellisiin
velkoihin; ja v) liiketoimiin lähipiiriin kuuluvien kanssa. Olisi huomattava,
että iii ja v kohdassa tarkoitettuja eriä koskeva julkistamisvaatimus johtaa
pieniä yrityksiä koskevien uusien velvoitteiden syntyyn, sillä pääosa
jäsenvaltioista on myöntänyt kyseisille yrityksille poikkeuksen näiden tietojen
julkistamisesta. Ehdotuksessa pyritään lisäksi
yhdenmukaistamaan raja-arvoja, jotta voidaan varmistaa, että hallinnollisen
rasituksen vähentäminen käytännössä hyödyttää EU:n kaikkia pieniä yrityksiä.
Tällä hetkellä monet EU:n määritelmien mukaan pienet yritykset siirtyvät
kuitenkin keskisuurten tai suurten yritysten luokkaan, kun jäsenvaltiot
saattavat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöään. Seuraavassa taulukossa esitetään tiivistetysti
tämän ehdotuksen tärkeimmät yksinkertaistamisvaikutukset: Pienet yritykset ~ 1,1 miljoonaa yritystä ~21 % yrityksistä || – Mahdollisimman kattava yhdenmukaistaminen varmistaa, että samankokoisilla yrityksillä on tasapuoliset toimintaolosuhteet kaikkialla EU:ssa. – Tilinpäätöksen liitetiedot rajataan vain viiteen keskeisimpään osa-alueeseen. – Lakisääteistä tilintarkastusvaatimusta ei ole. – Pienet ryhmät vapautetaan vaatimuksesta laatia konsolidoitu tilinpäätös. 3.2. Muut toimenpiteet Ehdotuksessa pyritään lisäämään keskisuurten
ja suurten yritysten – ja rajatussa määrin myös pienten yritysten – laatimien
tilinpäätösten vertailukelpoisuutta ja selkeyttä. Tätä varten ehdotuksessa vähennetään
jäsenvaltioiden käytettävissä nykyisin olevien vaihtoehtojen määrää niissä
tapauksissa, joissa vaihtoehdot heikentävät tilinpäätösten
vertailukelpoisuutta. Sisältöpainotteisuuden kaltaisista yleisperiaatteista
tulee sitovia, jotta tilinpäätösten selkeyttä voidaan lisätä. Seuraavassa taulukossa esitetään tiivistetysti
merkittävimmät muutokset voimassa oleviin säännöksiin: Keskisuuret / suuret yritykset ~ 0,3 miljoonaa yritystä ~4 % yrityksistä || – Olennaisuuden ja sisältöpainotteisuuden yleisperiaatteiden käyttöönotto – Jäsenvaltioiden käytettävissä olevien vaihtoehtojen määrän supistaminen. 3.3. Pk-yritysten IFRS-standardit Pk-yritysten IFRS-standardien pakollista
soveltamista EU:ssa tarkasteltiin yhtenä vaihtoehtona. Sidosryhmät, etenkin
viranomaiset, eivät kuitenkaan olleet yksimielisiä ajatuksesta, ja myös
vaikutusten arvioinnissa pääteltiin, että pk-yritysten IFRS-standardien
käyttöönotto ei olisi yksinkertaistamisen ja hallinnollisen rasituksen
vähentämisen tavoitteiden mukaista. Lisäksi pk-yritysten IFRS-standardit ovat
melko uusia, joten niiden noudattamisesta ei ole vielä saatu kansainvälistä
kokemusta. Pk-yritysten IFRS-standardien pakollista
soveltamista ei esitetä tässä ehdotuksessa. Tämän direktiiviehdotuksen ja
pk-yritysten IFRS-standardien väliset kirjauserot, jotka koskevat maksamatonta
merkittyä pääomaa ja sellaiseen liikearvoon sovellettavaa poistoaikaa, jonka
ennakoitua taloudellista vaikutusaikaa ei voida arvioida luotettavasti,
merkitsevät, että pk-yritysten IFRS-standardeja ei voida soveltaa
täysimääräisesti. 3.4. Raportointi hallituksille
suoritettavista maksuista Jotta edistetään hallitusten
vastuuvelvollisuutta ja hyvää hallintoa, ehdotuksessa säädetään uusia raportointivaatimuksia
yrityksille, jotka toimivat kaivannaisteollisuudessa tai harjoittavat
aarniometsien hakkuuta. Ehdotuksen mukaan yritysten on julkistettava
hallituksille suoritettavat maksut jokaisen maan osalta, jossa ne toimivat, ja
jokaisen hankkeen osalta, jos maksu on kohdennettu tiettyyn hankkeeseen, kun
maksut ovat olennaisia vastaanottavalle hallitukselle. Yleistä tavoitetta
noudattaen ja uusien hallinnollisten rasitusten rajoittamiseksi uutta
raportointivaatimusta sovelletaan vain suuriin yrityksiin ja yleisen edun
kannalta merkittäviin yhteisöihin. 3.5. Ehdotettu direktiivi ja
nykyisen lainsäädännön kumoaminen Ehdotus on uusi direktiivi, jolla kumotaan
vuonna 1978 ja 1983 annetut direktiivit ja niiden myöhemmät muutokset. 3.6. Oikeusperusta sekä toissijaisuus-
ja suhteellisuusperiaate Direktiiviehdotus perustuu perussopimuksen 50
artiklan 1 kohtaan, joka on oikeusperusta sellaisista unionin toimenpiteistä
säätämiselle, joilla pyritään toteuttamaan yhtiöoikeuden sisämarkkinat. Ehdotuksen mukaan osakeyhtiöiden olisi
laadittava tilinpäätöksensä noudattaen vaatimuksia, jotka on asetettu
tilinpäätösten vertailukelpoisuuden parantamiseksi koko EU:ssa. Tavoitteena on
kehittää sisämarkkinoiden toimintaa ja lisätä maiden välistä kauppaa.
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti EU:n pitäisi toimia ainoastaan silloin, kun
sen toiminta tuo parempia tuloksia kuin jäsenvaltiotason toiminta. EU:n toimet
olisi rajattava kyseisen politiikan tavoitteiden saavuttamisen kannalta
välttämättömään ja oikeasuhteiseen määrään. Tämän tarkistuksen tavoitteita ei
voida saavuttaa yksinomaan jäsenvaltiotason toimilla. ”Pienet ensin" -periaatteen mukaisesti
pienet yritykset hyötyisivät siitä, että niihin sovellettaisiin vain yhtä
vaatimuskokonaisuutta EU:n tasolla. Pieniä yrityksiä olisi kohdeltava
tasapuolisesti kaikkialla EU:ssa, jotta ne voivat hyötyä sisämarkkinoista
yhtäläisin edellytyksin. Jäsenvaltioiden ei pitäisi asettaa tarpeettomia
lisävaatimuksia. Tämä tavoite saavutetaan parhaiten koordinoidulla EU:n
lainsäädännöllä. Keskisuurten ja suurten yritysten osalta tilinpäätössäännöstön
vertailukelpoisuutta on tarpeen lisätä EU:n tasolla, sillä näiden yritysten
toiminta on usein EU:n laajuista ja sillä on merkitystä eri sidosryhmille koko
sisämarkkinoilla. Jäsenvaltioille olisi kuitenkin annettava jonkin verran
liikkumavaraa, jotta ne voisivat asettaa näille yrityksille muita
raportointivaatimuksia. Tämän vuoksi direktiivi on asianmukaisin
säädösinstrumentti, sillä se jättää jäsenvaltiolle tiettyjä toimintavapauksia.
Direktiivillä myös varmistetaan, että ehdotetuilla EU:n toimilla ei ylitetä
sitä, mikä on tarpeen ja oikeasuhteista sääntelyn tavoitteiden saavuttamiseksi
eli yksinkertaistamiseksi ja hallintorasitteen vähentämiseksi. 4. Artiklakohtaiset perustelut Seuraavat artiklat
ovat sisällöltään samat kuin vastaavat neljännen neuvoston direktiivin
78/66/ETY ja seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY artiklat, vaikka
niiden numerointi poikkeaakin useimmiten alkuperäisestä. Kyseessä ovat 1
artiklan 1 kohta (ml. liitteet I ja II), 2 artiklan 2–8 kohta, 3 artiklan 6–9
kohta, 4 artikla, 5 artiklan 2 ja 3 kohta, 6 artiklan 2 ja 3 kohta, 7 artikla,
8 artiklan 1–5 kohta, 10 artikla, 11 artiklan 1–7 kohta ja 11 kohta, 12
artiklan 2 kohta, 19 artiklan 2 kohta, 20 artikla, 21 artikla, 22 artikla, 28
artiklan 2 kohta, 29 artiklan 2 ja 3 kohta, 30 artikla, 32 artikla, 33 artiklan
1 ja 2 kohta, 34 artiklan 1 kohta, 35 artikla lukuun ottamatta sen 3 kohtaa, 44
artikla, 45 artikla, 47 artikla ja 51 artikla. Liite III sisältää
vastaavuustaulukon. Tiiviyden ja
selkeyden vuoksi tässä jaksossa esitetään perusteluja vain niistä säännöksistä,
joissa tämä ehdotus merkitsee tuntuvia muutoksia kumottaviin direktiiveihin. Tekstiin on tehty
muutoksia, jotta direktiiviehdotuksen terminologia vastaisi nykyistä tilinpäätöskäytäntöä,
mutta nämä muutokset eivät vaikuta kyseisten artiklojen asiasisältöön.
Englanninkielisen version muutokset on soveltuvin osin otettu huomioon eri
kieliversiossa (”company” on korvattu sanalla ”undertaking”, ”accounts”
sanalla ”financial statements” ja ”annual report” sanalla ”management
report”). 4.1. 1 luku – Soveltamisala,
määritelmät ja yritysluokat Ehdotuksen 2 artiklaan on koottu määritelmät,
jotka esitettiin aikaisempien direktiivien eri osissa. Yleisen edun kannalta
merkittävä yhteisö määritellään lakisääteisestä tilintarkastuksesta annetun
direktiivin 2006/43/EY määritelmän mukaisesti. Emoyritys, tytäryritys ja
sidosyritys määritellään selkeämmin kuin seitsemännessä neuvoston direktiivissä
83/349/ETY. Varsinaista merkityssisältöä ei kuitenkaan ole muutettu.
Vastaavasti osakkuusyritys määritellään nykyistä selkeämmin. Lähtökohtana on,
että vaikutusvalta on huomattavaa, kun sijoittajalla on vähintään
20 prosenttia yrityksen äänimäärästä. Määritelmä noudattaa tältä osin IAS
28 –tilinpäätöstandardia. Ehdotuksen 3 artiklassa luodaan oikeusperusta
käsitteille ”pieni” yritys, ”keskisuuri” yritys ja ”suuri” yritys. Käytäntönä
on edelleen, että yrityksen koko määritetään sen nettoliikevaihdon, taseen
loppusumman ja työntekijöiden määrän perusteella. EU:n noudattamien
politiikkojen tavoitteista riippuen unioni voi käyttää kyseisestä artiklasta
jossain määrin poikkeavia määritelmiä[17].
Ehdotuksessa pyritään yritysten kokoon liittyvien kriteerien täyteen
yhdenmukaistamiseen. Aikaisemmin jäsenvaltiot pystyivät valitsemaan, pitäisikö
eri yrityskoot ottaa huomioon niiden lainkäyttöalueella, ja määrittämään
tietyissä rajoissa kyseiset yrityskokokriteerit. Pienet ja keskikokoiset ryhmät määritellään
selkeämmin kuin seitsemännessä neuvoston direktiivissä 83/349/ETY.
Nettoliikevaihtoa ja taseen loppusummaa koskevia kriteerejä korotetaan
inflaation perusteella, sillä niitä tarkistettiin edellisen kerran vuonna 2006. ”Hallintayhtiön” ja ”sijoitusyhtiön”
määritelmät ja niitä koskevat poikkeukset on poistettu ehdotuksesta, sillä
niihin sovellettavat erilliset tilinpäätöskäytännöt estävät yhdenmukaistamisen.
Lisäksi kyseiset säännökset eivät ole vielä laaja-alaisessa käytössä koko
EU:ssa. 4.2. 2 luku – Keskeiset säännökset
ja periaatteet Ehdotetun direktiivin 4 artiklalla – yhdessä
17 artiklan kanssa (ks. 4.4. jakso) – yhdenmukaistetaan kaikki pienten
yritysten tilinpäätösten laatimista koskevat periaatteet, joiden mukaan
tilinpäätös koostuu taseesta, tuloslaskelmasta ja rajatusta määrästä
liitetietoja. Jäsenvaltioiden ei pitäisi edellyttää muiden tietojen
esittämistä. Ehdotetun direktiivin 5 artiklassa säädetään
olennaisuutta koskevasta yleisestä periaatteesta. Olennaisuuden periaatteen
olisi ohjattava tilinpäätöksessä kirjaamista, arvostamista, esittämistä ja
julkistamista. Tämä mahdollistaa esimerkiksi erien yhdistämisen
tuloslaskelmassa tai taseessa tai liitetietojen julkistamatta jättämisen
silloin, kun kyseessä ei ole olennainen tieto. Vastaavasti epäolennaiset
siirtosaamiset, ennakkomaksut ja varaukset voidaan jättää kirjaamatta
tilinpäätökseen. Olennaisuuden määrittäminen on pääasiassa yrityksen vastuulla
riippumatta siitä, onko yritys tilintarkastuksen kohteena vai ei. Vaatimus, jonka mukaan tilinpäätöksen on
kuvattava liiketoimen taloudellista todellisuutta eikä ainoastaan sen
oikeudellista muotoa, on niin ikään sisällytetty 5 artiklaan yleisenä
periaatteena. Tarkoituksena on esittää koko EU:ssa sovellettavat yhteiset
perusperiaatteet ja yhdenmukaistaa näin sääntelyä. Aikaisemmat
tilinpäätösdirektiivit sallivat kyseisen esitystavan, mutta jäsenvaltioiden ei
edellytetty saattavan periaatetta osaksi kansallista lainsäädäntöään. Ehdotetun direktiivin 6 artiklassa on
säilytetty jäsenvaltioiden mahdollisuus sallia pysyvien vastaavien
uudelleenarvostaminen vaihtoehtona alkuperäiseen hankintamenoon perustuvalle
käsittelylle. Sen sijaan arvostusperusteiden yhdenmukaisuuden lisäämiseksi
siitä on poistettu jäsenvaltioiden mahdollisuus sallia jälleenhankintahintaan
perustuva menetelmä ja inflaatiomenetelmä. 4.3. 3 luku – Tase ja
tuloslaskelma Ehdotetun direktiivin 8 artiklan yleisiä
säännöksiä on muutettu sen selventämiseksi, että jäsenvaltiot voivat sallia tai
vaatia, että osakkuusyritystä käsitellään vuositilinpäätöksessä käyttämällä
pääomaosuusmenetelmää. Direktiiviehdotuksessa esitetään vain yksi
taseen kaava (ks. 9 artikla), kun jäsenvaltioilla oli aikaisemmin mahdollisuus
valita kahdesta vaihtoehtoisesta kaavasta. Näin varmistetaan tilinpäätösten
parempi vertailukelpoisuus EU:n eri lainkäyttöalueiden välillä. Lisäksi
perustamismenot eivät enää muodosta varojen ryhmää, sillä niiden kirjaaminen
tilinpäätökseen riippui siitä, oliko ne määritelty jäsenvaltioiden
lainsäädännössä. Tästä johtuva muutos on myös tehtävä 11 artiklassa
tarkoitettuun jakokelpoisia voittoja koskevaa testiin. Ehdotetun direktiivin 11 artiklassa
edellytetään nyt myös sitä, että varaukseen kirjatun määrän pitäisi vastata
yrityksen parasta arviota velasta tai tulevasta menosta. Artiklassa myös
säädetään, että ”last in, first out (LIFO)” -menetelmää ei saa käyttää
vaihto-omaisuuden ja lajiesineiden arvostamisessa. Nämä muutokset varmistavat,
että tilinpäätösten vertailukelpoisuus paranee. Ehdotetun direktiivin 12–15 artiklassa
esitetään vain kaksi tuloslaskelman kaavaa, joista toinen on ”kululajikohtainen”
ja toinen ”toimintokohtainen”. Aikaisemmin hyväksyttyjä kaavoja oli neljä.
Tavoitteena on lisätä vertailukelpoisuutta ja säilyttää samalla tilinpäätösten
käyttäjille tuttu esitystapa. Tuloslaskelmaan aikaisemmin sisältynyt erottelu
tavanomaisten ja satunnaisten erien välillä on poistettu. Näin ehkäistään
sisäsyntyistä harhaa, joka suosi ”suurten” tai ”epätavallisten” menoerien
esittämistä satunnaisina erinä, jotta tulos verojen jälkeen -lukuun ei
vaikutettaisi. Vastaavasti on ollut taipumusta esittää ”suuret” ja
”epätavalliset” tuloerät tavanomaisina, jotta voittolukuja saadaan parannettua.
Jotta tällaiset tuotto- ja kuluerät voidaan kirjata neutraalisti, ehdotuksessa
säädetään uudesta vaatimuksesta, jonka mukaan ne on ilmoitettava
tuloslaskelmassa erikseen ja niitä on selostettava liitetiedoissa. Tämän vuoksi
kaikki tämäntyyppiset erät kirjataan siten, että ne on otettu huomioon
tuloksessa verojen jälkeen. Lyhennettyyn tilinpäätösjärjestelyyn aiheutuu
muutoksia 16 artiklasta, jotka johtuvat kaavojen määrän vähenemisestä. 4.4. 4 luku – Tilinpäätöksen
liitetiedot Jäsenvaltioille annettiin aikaisemmissa
direktiiveissä useita vaihtoehtoja tilinpäätöksen liitetietojen osalta. Tämä
lähestymistapa on korvattu yhdenmukaistamisella. Se merkitsee, että samaan kokoluokkaan
kuuluvilla yrityksillä on kaikkialla EU:ssa samanlaiset tai verrattavissa
olevat julkistamisvaatimukset. Tällä luvulla otetaan käyttöön tilinpäätöksen
liitetiedoissa esitettäviä tietoja koskeva ”alhaalta ylös” –lähestymistapa.
Ehdotetun direktiivin 17 artiklassa säädetään liitetietojen sisältövaatimukset,
jotka koskevat kaikkia yrityksiä. Pieniä yrityksiä koskevat jatkossa yleisesti
rajatummat julkistamisvaatimukset kuin aiemmissa tilinpäätösdirektiiveissä.
Ehdotetun direktiivin 4 artiklan vaatimusten (ks. 4.2 jakso) mukaisesti
ehdotetaan, että jäsenvaltioiden ei pitäisi edellyttää tällaisilta yrityksiltä
muiden tietojen julkistamista, sillä useat konsultointiprosessiin
osallistuneista tahoista pitivät tässä ehdotuksessa esitettyjä tietoja keskeisinä
julkistamisvaatimuksina pienten yritysten osalta. Keskisuurten yritysten on julkistettava 17 ja
18 artiklassa edellytetyt tiedot, ja suurten yritysten ja yleisen edun kannalta
merkittävien yhteisöjen on julkistettava 17, 18 ja 19 artiklassa edellytetyt
tiedot. Ehdotetun direktiivin 17 artiklassa kaikilta
yrityksiltä edellytetään, että ne julkistavat tilinpäätöspäivän jälkeiset
tapahtumat tilinpäätöksen liitetiedoissa. Nämä keskeiset tiedot julkistettiin
aikaisemmin pelkästään toimintakertomuksissa, ja jäsenvaltioilla oli myös
mahdollisuus myöntää vapautus niiden julkistamisesta. Jotta varmistetaan
avoimuuden lisääntyminen, kaikenkokoisten yritysten on jatkossa julkistettava
vuositilinpäätöksissään lähipiirin liiketoimet, mukaan lukien kokonaan omistettujen
tytäryritysten väliset liiketoimet. Aikaisemmin jäsenvaltioilla oli
mahdollisuus vapauttaa yritykset näiden tietojen julkistamisesta yrityksen
koosta riippumatta. 4.5. 5 luku – Toimintakertomus Tämän kertomuksen sisältöä koskeviin
säännöksiin ei ole tehty olennaisia muutoksia verrattuna neljännen neuvoston
direktiivin 78/660/ETY ja seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY
nykyisiin säännöksiin. 4.6. 6 luku – Konsolidoidut
tilinpäätökset Tämä luku sisältää konsolidoituja
tilinpäätöksiä koskevat seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY
säännökset. Näin laaditaan yksi direktiivi, jolla säännellään
vuositilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten muotoa ja sisältöä. Tekstin yksinkertaistamiseksi ja toiston
välttämiseksi suuri osa direktiivin 83/349/ETY tekstistä on poistettu ja se on
korvattu periaatteella, jonka mukaan konsolidoitua tilinpäätöstä laadittaessa
olisi noudatettava vuositilinpäätöksessä sovellettua käsittelyä siten, että
otetaan huomioon keskeiset mukautukset, jotka johtuvat konsolidoidun
tilinpäätöksen erityispiirteistä vuositilinpäätökseen verrattuna. Neljännen neuvoston direktiivin 78/66/ETY ja
seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY nykyisiin säännöksiin ehdotetaan
seuraavassa kuvattuja sisältömuutoksia. Jotta luodaan yhdenmukaiset
konsolidointikriteerit, 23 artiklassa edellytetään konsolidointia silloin, kun
yksi yritys käyttää määräävää vaikutusvaltaa tai määräysvaltaa toisessa
yrityksessä tai kun yrityksiä johdetaan yhtenäiseltä pohjalta. Aikaisemmin
jäsenvaltioilla oli mahdollisuus valita, sovelletaanko konsolidointia näissä
tapauksissa. Ehdotetun direktiivin 24 artiklassa pienet
ryhmät vapautetaan nyt konsolidoidun tilinpäätöksen laatimisvelvoitteesta, kun
aikaisemmin jäsenvaltiot saivat valita, vapauttavatko ne tällaiset yritykset.
Näin vapautusta sovelletaan yhdenmukaisesti koko EU:ssa, ja tällä vähennetään
hallinnollista rasitusta vastaavalla tavalla kuin pienten yritysten
vuositilinpäätösten osalta. Jäsenvaltioiden mahdollisuus sallia
sulautumislaskenta (direktiivin 83/349/ETY 20 artikla) ja hyväksyä liikearvon
vähentäminen suoraan rahastoista (30 artikla) on poistettu, sillä niitä
käytettiin vähän ja niiden poistaminen yhdenmukaistaa
konsolidointiperiaatteita. Ehdotetun direktiivin 25 artiklassa säädetään
periaatelähtöisestä kohtelusta negatiivisen liikearvon kirjaamiseksi
konsolidoituun tuloslaskelmaan. 4.7. 7 luku – Julkistaminen Julkistamista koskeviin säännöksiin ei ole
tehty olennaisia muutoksia verrattuna neljännen neuvoston direktiivin
78/660/ETY ja seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY nykyisiin
säännöksiin. 4.8. 8 luku – Tilintarkastus Ehdotetun direktiivin 34 artiklassa asetettuja
yleisiä vaatimuksia on mukautettu ehdotuksen lähtökohtana olevan ”pienet ensin”
–periaatteen mukaisesti. Tämän vuoksi pienet yritykset vapautetaan kokonaan
tilintarkastusvelvoitteesta EU:n yhtiöoikeuden näkökulmasta. Tässä artiklassa
täsmennetään, että yleisen edun kannalta merkityksellisiltä yhteisöiltä
edellytetään lakisääteistä tilintarkastusta niiden koosta riippumatta. Lisäksi 35 artiklan 3 kohdassa selvennetään,
miten tilintarkastusvelvoitetta sovelletaan yritysten ryhmiin. 4.9. 9 luku – Hallituksille
suoritettujen maksujen raportointi Sellaisille suurille yrityksille ja yleisen
edun kannalta merkityksellisille yhteisöille, jotka toimivat
kaivannaisteollisuudessa tai harjoittavat aarniometsien hakkuuta, asetetaan
uusia raportointivaatimuksia. Kyseisten yritysten on julkistettava vuosittain
hallituksille kunakin tilikautena suoritetut maksut jokaisen maan osalta, jossa
ne toimivat, kun maksut ovat olennaisia vastaanottavalle hallitukselle, ja jos
maksut kohdennetaan hankkeelle, maksut jokaisen hankkeen osalta. Kertomukset on
soveltuvin osin laadittava konsolidoidulla tasolla. Jos laaditaan konsolidoitu
kertomus, kertomuksen laativan emoyrityksen tytäryritykset vapautetaan
velvoitteesta. Kertomus on julkistettava direktiivin 2009/101/EY 2 luvun
vaatimusten mukaisesti. 4.10. 10 luku – Loppusäännökset Neljännellä neuvoston direktiivillä 78/660/ETY
perustettu yhteyskomitea on tullut tarpeettomaksi, eikä siitä säädetä enää
uudessa ehdotuksessa. Jotta voidaan ottaa huomioon talouden kehitys
ja inflaatio, 42 artiklassa annetaan komissiolle toimivalta tarkistaa
määräajoin 3 artiklassa esitettyjä raja-arvoja yritysten koon määrittämiseksi.
Tämä on tarpeen, jotta raja-arvon reaalinen arvo säilyisi ajan kuluessa samana. Komissiolle
pitäisi myös antaa toimivalta päivittää liitteisiin I ja II sisältyvien
yhteisöjen tyyppejä, jotta varmistetaan, että ne vastaavat mahdollisia
muutoksia jäsenvaltioissa. Maksujen
olennaisuuden käsitettä on täsmennettävä ja kehitettävä, jotta voidaan
varmistaa, että kaivannaisteollisuutta tai aarniometsien puunkorjuuta
harjoittavien yritysten hallituksille suorittamista maksuista julkistetaan
relevantit ja asianmukaiset tiedot. On aiheellista käyttää delegoituja
säädöksiä, jotta varmistetaan teknisesti moitteettomat ja tehokkaat säännöt ja
annetaan komissiolle mahdollisuus hyödyntää kaikkea saatavilla olevaa
asiantuntemusta. Siirretyn toimivallan täsmällinen
soveltamisala ja sen käyttöä koskevat yksityiskohtaiset edellytykset esitetään
42 artiklassa. Lisäksi 46 artiklassa täsmennetään yleinen
periaate, jonka mukaan yleisen edun kannalta merkityksellisiin yhteisöihin ei
periaatteessa voi soveltaa direktiivissä säädettyjä poikkeuksia. 2011/0308 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON
DIREKTIIVI tietyntyyppisten yritysten
vuositilinpäätöksistä, konsolidoiduista tilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä
kertomuksista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN
UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen
50 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon
Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun
esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu
kansallisille parlamenteille, ottaa huomioon
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat tavallista
lainsäätämisjärjestystä, sekä katsoo seuraavaa: (1)
Komission tiedonannossa ”Järkevä sääntely Euroopan
unionissa”[18]
asetetaan tavoitteeksi suunnitella ja antaa mahdollisimman laadukasta
lainsäädäntöä, jossa kunnioitetaan toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita,
ja varmistaa myös, että hallinnolliset rasitukset ovat oikeassa suhteessa
niiden tuomiin hyötyihin. Kesäkuussa 2008 annetussa komission tiedonannossa
”’Pienet ensin’ – Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukeva aloite (’Small Business
Act’)”[19],
jota tarkasteltiin uudelleen helmikuussa 2011[20],
tunnustetaan pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) keskeinen rooli
unionin taloudessa sekä pyritään parantamaan yleistä lähestymistapaa
yrittäjyyteen ja ottamaan ”pienet ensit” -periaate huomioon poliittisessa
päätöksentekoprosessissa sääntelystä julkisiin palveluihin saakka. Maaliskuun
24 ja 25 päivänä 2011 kokoontunut Eurooppa-neuvosto[21] suhtautui myönteisesti
komission aikomukseen esitellä sisämarkkinoiden toimenpidepaketti, jonka
toimenpiteillä luotaisiin kasvua ja työpaikkoja ja saataisiin aikaan
konkreettisia tuloksia, jotka hyödyttäisivät kansalaisia ja yrityksiä.
Huhtikuussa 2011 hyväksytyssä ”Sisämarkkinoiden toimenpidepaketissa”[22] ehdotetaan
tilinpäätösdirektiivien yhdenmukaistamista taloudellisia tietoja koskevien
velvollisuuksien osalta ja erityisesti pk-yritysten hallinnollisten rasitusten
vähentämistä. Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun Eurooppa 2020
-strategialla[23]
pyritään vähentämään hallinnollisia rasituksia ja parantamaan
liiketoimintaympäristöä erityisesti pk-yritysten kannalta sekä edistämään
pk-yritysten kansainvälistymistä. Edellä mainittu Eurooppa-neuvosto kehotti
vähentämään sekä Euroopan tasolla että kansallisella tasolla
kokonaiskuormitusta, jota sääntely aiheuttaa erityisesti pk-yrityksille, ja
ehdotti tuottavuutta lisääviä toimenpiteitä, kuten byrokratian vähentämistä ja
pk-yrityksiä koskevan sääntelykehyksen yksinkertaistamista. Tässä ehdotuksessa
otetaan huomioon sääntelyn parantamista koskeva Euroopan komission ohjelma ja
erityisesti lokakuussa 2010 annettu tiedonanto ”Järkevä sääntely Euroopan
unionissa”[24]. (2)
Euroopan parlamentti antoi 18 päivänä joulukuuta
2008 pienten ja keskisuurten yritysten, erityisesti mikroyritysten,
kirjanpitovaatimuksia koskevan päätöslauselman[25],
joka ei liity lainsäädäntöön, ja toteaa siinä, että direktiivit 78/660/ETY ja
83/349/ETY ovat usein hyvin raskaita pienten ja keskisuurten yritysten,
erityisesti mikroyritysten kannalta, ja kehottaa komissiota jatkamaan toimia,
joiden tavoitteena on näiden direktiivien uudelleentarkastelu. (3)
Yritysten osakkeenomistajien, jäsenten ja
ulkopuolisten suojaamiseksi on erityisen tärkeää sovittaa yhteen kansalliset
säännökset, jotka koskevat vuositilinpäätösten ja toimintakertomusten
esittämistä ja sisältöä, niitä laadittaessa käytettäviä arvostusperusteita sekä
niiden julkistamista, kun on kyse tietyistä vastuun rajoittamiseen perustuvista
yritysmuodoista. Tällaisten yritysmuotojen osalta yhteensovittaminen on tarpeen
toteuttaa edellä mainituilla aloilla samanaikaisesti, koska jotkin yritykset
toimivat useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa eivätkä tällaiset yritysmuodot
tarjoa ulkopuolisille muuta suojaa kuin niiden nettovarallisuuden määrät. (4)
On olemassa huomattava määrä avoimia yhtiöitä ja
kommandiittiyhtiöitä, joiden kaikki vastuunalaiset yhtiömiehet ovat joko
julkisia tai yksityisiä osakeyhtiöitä, minkä vuoksi niihin olisi sovellettava
tässä direktiivissä säädettyjä yhteensovittamistoimenpiteitä. (5)
On myös tarpeen vahvistaa unionin tasolla
yhtäläiset oikeudelliset vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat toistensa kanssa
kilpailevien yritysten julkistamien taloudellisten tietojen laajuutta. (6)
Vuositilinpäätöksen on annettava oikea ja riittävä
kuva yrityksen varoista ja vastuista, taloudellisesta asemasta sekä tuloksesta.
Tätä varten olisi säädettävä pakollinen kaava taseelle ja tuloslaskelmalle ja
vahvistettava tilinpäätöksen liitetietojen ja toimintakertomuksen
vähimmäissisältö. Pieniä yrityksiä koskevat pakolliset vaatimukset olisi
”pienet ensin” -periaatteen mukaisesti yhdenmukaistettava lainsäädännössä
kokonaan. Jotta tällaisille yrityksille ei sälytettäisi kohtuuttomia rasituksia,
jäsenvaltioille ei saisi antaa oikeutta vaatia niiltä muiden tietojen
antamista. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin asettaa lisävaatimuksia keskisuurille
ja suurille yrityksille. (7)
Pienet, keskisuuret ja suuret yritykset olisi
määriteltävä ja erotettava toisistaan taseen loppusumman, liikevaihdon ja
työntekijöiden keskimäärän perusteella, koska nämä tekijät antavat yleensä
objektiiviset todisteet yrityksen koosta. (8)
Jotta voidaan varmistaa vertailukelpoisten ja
yhdenmukaisten tietojen julkistaminen, kirjaamis- ja arvostamisperiaatteisiin
olisi sisällyttävä toiminnan jatkuvuus, varovaisuus ja suoriteperusteet.
Vastaaviin ja vastattaviin kuuluvien erien sekä tuottojen ja kulujen
kuittaamista toisiaan vastaan ei tulisi sallia, ja vastaaviin ja vastattaviin kuuluvat
omaisuuserät olisi arvostettava erikseen. Esitettäessä tilinpäätöksen eriä
olisi otettava huomioon taloudellinen todellisuus tai liiketoimen tai
järjestelyn kaupallinen merkitys. Olennaisuuden periaatteen olisi ohjattava
tilinpäätöksessä kirjaamista, arvostamista, esitettäviä tietoja ja
esittämistapaa. (9)
Vuositilinpäätöksessä kirjattavat erät olisi
arvostettava hankintahinta- tai tuotantokustannusperiaatteen mukaisesti, jotta
voidaan varmistaa tilinpäätöksen sisältämien tietojen luotettavuus. Jäsenvaltioille
olisi kuitenkin annettava lupa sallia tai vaatia, että yritykset arvostavat
pitkäaikaiset varat uudelleen, jotta tilinpäätösten käyttäjille voitaisiin
antaa relevantimpia tietoja. (10)
Koska taloudellisten tietojen on oltava
vertailukelpoisia koko unionissa, on tarpeen vaatia, että jäsenvaltiot
sallivat, että tiettyihin rahoitusinstrumentteihin sovelletaan käypään arvoon
perustuvaa arvostamistapaa. Tällaiset arvostamistavat tarjoavat myös sellaisia
tietoja, jotka voivat olla tilinpäätösten käyttäjien kannalta relevantimpia
kuin hankintahintaan tai tuotantokustannuksiin perustuvat tiedot. Näin ollen
jäsenvaltioiden olisi sallittava, että kaikki yritykset tai mitkä tahansa
yritysluokat ottavat käyttöön käypään arvoon perustuvan arvostamistavan sekä
vuositilinpäätöksiä että konsolidoituja tilinpäätöksiä varten tai ainoastaan
konsolidoituja tilinpäätöksiä varten. Jäsenvaltioille olisi myös annettava lupa
sallia tai vaatia käypään arvoon perustuvan arvostamistavan soveltamista muihin
varoihin kuin rahoitusinstrumentteihin. (11)
Yhteinen tasekaava on tarpeen, jotta tilinpäätösten
käyttäjät voisivat verrata yritysten taloudellisia asemia unionissa.
Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava sallia tai vaatia, että yritykset
muuttavat kaavaa ja esittävät taseen, jossa lyhytaikaiset ja pitkäaikaiset erät
on erotettu toisistaan. Olisi sallittava kulujen luonteen osoittava
tuloslaskelmakaava sekä kulujen tarkoituksen osoittava tuloslaskelmakaava.
Jäsenvaltioiden olisi määrättävä, että on käytettävä jompaakumpaa tai molempia näistä
kaavoista. Jäsenvaltioilla olisi myös oltava oikeus sallia, että yritykset
esittävät toiminnan tulosta kuvaavan laskelman sellaisen tuloslaskelman
sijasta, joka on laadittu jonkin hyväksytyn kaavan mukaisesti. Vaadituista
kaavoista olisi annettava yksinkertaistetut versiot pienten ja keskisuurten
yritysten saataville. (12)
Vertailtavuuden vuoksi olisi säädettävä yhteisestä
kehyksestä muun muassa arvontarkistusten, liikearvon, varausten, tavaroiden ja
lajiesineiden varastojen sekä kooltaan tai esiintymistiheydeltään
poikkeuksellisten tuottojen ja kulujen kirjaamista, arvostamista ja esittämistä
varten. (13)
Taseessa ja tuloslaskelmassa esitettäviä tietoja
olisi täydennettävä tilinpäätöksessä esitettävillä liitetiedoilla.
Tilinpäätösten käyttäjät eivät yleensä tarvitse kovinkaan paljon lisätietoja
pieniltä yrityksiltä, ja tällaisten tietojen kokoaminen voi olla kallista
pienten yritysten kannalta. Sen vuoksi on perusteltua, ettei pieniltä
yrityksiltä vaadita kaikkien tietojen esittämistä. Pieniä yrityksiä ei saisi kuitenkaan
estää esittämästä tilinpäätöksessä sentyyppisiä lisätietoja kuin keskisuurilta
ja suurilta yrityksiltä vaaditaan, jos pienet yritykset katsovat, että
tällaisten tietojen esittämisestä on hyötyä. (14)
Keskisuurten ja suurten yritysten laatimien tilinpäätösten
käyttäjillä on usein vaativammat tarpeet. Sen vuoksi tällaiset yritykset olisi
velvoitettava esittämään tiettyjä aloja koskevia lisätietoja. Ne olisi
kuitenkin voitava vapauttaa joistakin näistä velvollisuuksista, jos tietojen
esittäminen on omiaan aiheuttamaan haittaa tietyille henkilöille tai
yritykselle itselleen. (15)
Toimintakertomus ja konsolidoitu toimintakertomus
ovat taloudellisen raportoinnin tärkeitä osatekijöitä. Yrityksen liiketoiminnan
kehittymisestä ja yrityksen tilasta olisi annettava oikea kuva ottaen huomioon
liiketoiminnan laajuus ja monimuotoisuus. Tiedot eivät saisi rajoittua
yrityksen liiketoiminnan taloudellisiin näkökohtiin, vaan niihin olisi
sisällyttävä liiketoiminnan ympäristönäkökohtia ja sosiaalisia näkökohtia
koskeva analyysi, jota yrityksen kehityksen, tuloksen ja tilan ymmärtäminen
edellyttää. Jos konsolidoitu toimintakertomus ja emoyrityksen toimintakertomus
esitetään yhtenä kertomuksena, voi olla tarkoituksenmukaista painottaa enemmän
niitä seikkoja, jotka ovat merkityksellisiä konsolidointiin kuuluville
yrityksille kokonaisuutena tarkasteltuina. Keskisuurille yrityksille
mahdollisesti aiheutuvan rasituksen vuoksi on kuitenkin asianmukaista antaa
jäsenvaltioille mahdollisuus vapauttaa tällaiset yritykset velvollisuudesta esittää
toimintakertomuksessaan muita kuin taloudellisia tietoja. (16)
Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus vapauttaa
pienet yritykset toimintakertomuksen laatimisvelvollisuudesta, jos tällaiset
yritykset sisällyttävät tilinpäätöksen liitetietoihin tiedot omien osakkeidensa
hankkimisesta, josta säädetään niiden takeiden yhteensovittamisesta
samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58
artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten
etujen suojaamiseksi osakeyhtiöitä perustettaessa sekä niiden pääomaa
säilytettäessä ja muutettaessa 13 päivänä joulukuuta 1976 annetun toisen
neuvoston direktiivin 77/91/ETY[26]
22 artiklan 2 kohdassa. (17)
Koska yleisen edun kannalta merkittävillä
yhteisöillä saattaa olla tärkeä rooli talouksissa, joissa ne toimivat, tämän
direktiivin säännöksiä, jotka koskevat hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä
annettavaa selvitystä, olisi sovellettava kaikkiin yleisen edun kannalta
merkittäviin yhteisöihin. (18)
Monet yritykset kuuluvat yrityskokonaisuuksiin.
Näistä yrityskokonaisuuksista olisi laadittava konsolidoidut tilinpäätökset,
jotta niitä koskevat taloudelliset tiedot voidaan saattaa niiden jäsenten ja
ulkopuolisten tietoon. Konsolidoituja tilinpäätöksiä koskevia kansallisia
lainsäädäntöjä olisi näin ollen sovitettava yhteen, jotta saavutettaisiin
niiden tietojen vertailukelpoisuus ja yhdenmukaisuus, jotka yritysten on
julkistettava unionissa. (19)
Konsolidoidussa tilinpäätöksessä olisi
periaatteessa esitettävä emoyrityksen ja sen tytäryritysten toiminnot yhtenä
taloudellisena yksikkönä (ryhmänä), ja emoyrityksen määräysvallassa olevat
yritykset olisi katsottava tytäryrityksiksi. Määräysvallan olisi perustuttava
ääntenenemmistöön, mutta se voisi perustua myös osakkeenomistajien tai jäsenten
välisiin sopimuksiin. Tietyissä olosuhteissa määräysvaltaa voidaan käyttää
tosiasiallisesti, jos emoyrityksellä on osakevähemmistö tytäryrityksessä.
Jäsenvaltioilla olisi oltava oikeus vaatia, että yritykset, jotka eivät ole
määräysvallan alaisia, joita johdetaan yhtenäiseltä pohjalta tai joilla on
yhteinen hallinto-, johto- tai valvontaelin, sisällytetään konsolidoituun
tilinpäätökseen. (20)
Tytäryrityksen, joka on itse emoyritys, olisi
laadittava konsolidoitu tilinpäätös. Jäsenvaltioilla olisi kuitenkin oltava oikeus
vapauttaa tietyissä olosuhteissa tällainen emoyritys konsolidoidun
tilinpäätöksen laatimisvelvollisuudesta, jos emoyrityksen jäseniä ja
ulkopuolisia suojataan riittävästi. (21)
Pienet ryhmät olisi vapautettava konsolidoidun
tilinpäätöksen laatimisvelvollisuudesta, koska pienten yritysten tilinpäätösten
käyttäjillä ei ole vaativia tiedonsaantitarpeita ja koska konsolidoitujen
tilinpäätösten laatiminen emo- ja tytäryritysten vuositilinpäätösten lisäksi
voi olla kallista. Jäsenvaltioilla olisi oltava oikeus vapauttaa keskikokoiset
ryhmät konsolidoitujen tilinpäätösten laatimisvelvollisuudesta samoilla
kustannus-hyötyperusteilla. (22)
Konsolidointi edellyttää, että asianomaisten
yritysten varat ja vastuut sekä tuotot ja kulut sisällytetään konsolidoituun
tilinpäätökseen kokonaan ja että määräysvallattomien omistajien osuudet
esitetään konsolidoidussa tilinpäätöksessä erikseen oman pääoman yhteydessä ja
että määräysvallattomien omistajien osuudet ryhmän tuloksesta esitetään
konsolidoiduissa tuloslaskelmassa erikseen. Olisi kuitenkin tehtävä
tarpeelliset korjaukset konsolidoitavien yritysten keskinäisten taloudellisten
suhteiden vaikutusten poistamiseksi. Konsolidoidusta tilinpäätöksestä on
erityisesti poistettava yritysten väliset velat ja saatavat, yritysten välisiin
liiketapahtumiin liittyvät tuotot ja kulut sekä yritysten välisistä
liiketapahtumista johtuva tulos, jos ne sisältyvät taseen vastaaviin
merkittyihin kirjanpitoarvoihin. (23)
Vuositilinpäätöksen laadinnassa sovellettavia
kirjaamis- ja arvostamisperiaatteita olisi sovellettava myös konsolidoitujen
tilinpäätösten laadintaan. (24)
Osakkuusyritykset olisi otettava konsolidoidussa
tilinpäätöksessä huomioon käyttämällä pääomaosuusmenetelmää. Jäsenvaltioilla
olisi oltava oikeus sallia tai vaatia, että yhteisjohtoinen yritys sisällytetään
konsolidointiin suhteellista konsolidointia käyttäen. (25)
Konsolidoidun tilinpäätöksen liitetietojen olisi
sisällettävä tiedot kaikista konsolidointiin kuuluvista yrityksistä
kokonaisuutena tarkasteluina. Tytäryrityksistä, osakkuusyrityksistä, yhteisjohtoisista
yrityksistä ja omistusyhteyksistä olisi esitettävä myös niiden nimet,
kotipaikat sekä ryhmän osuus kyseisen yrityksen pääomasta. (26)
Kaikkien tämän direktiivin soveltamisalaan
kuuluvien yritysten vuositilinpäätökset olisi julkistettava direktiivin
2009/101/ETY mukaisesti. On kuitenkin asianmukaista säätää, että pienille ja
keskisuurille yrityksille voidaan myöntää tiettyjä poikkeuksia myös tällä
alalla. (27)
Jäsenvaltioita kannustetaan vahvasti kehittämään
sähköisiä julkistamisjärjestelmiä, jotka antavat yrityksille mahdollisuuden
toimittaa kirjanpitotiedot, lakisääteinen tilinpäätös mukaan luettuna,
ainoastaan yhden kerran ja sellaisessa muodossa, joka antaa useille käyttäjille
mahdollisuuden päästää tietoihin ja käyttää niitä helposti. Järjestelmät eivät
saa kuitenkaan aiheuttaa rasitusta pienille ja keskisuurille yrityksille. (28)
Yrityksen hallinto-, johto- ja valvontaelinten
jäsenten olisi oltava ainakin kollektiivisesti vastuussa yritystä kohtaan
vuositilinpäätösten ja toimintakertomusten laatimisesta ja julkistamisesta.
Samaa vaatimusta olisi sovellettava hallinto-, johto- ja valvontaelinten
jäseniin myös sellaisissa yrityksissä, jotka laativat konsolidoidun
tilinpäätöksen. Nämä elimet toimivat niille kansallisessa lainsäädännössä
annettujen valtuuksien mukaisesti. Tämän ei pitäisi estää jäsenvaltioita
menemästä pidemmälle ja säätämästä kyseisten jäsenten suorasta vastuusta
osakkeenomistajia tai myös muita sidosryhmiä kohtaan. (29)
Vastuu vuositilinpäätösten ja konsolidoitujen
tilinpäätösten sekä toimintakertomusten ja konsolidoitujen toimintakertomusten
laatimisesta ja julkistamisesta perustuu kansalliseen lainsäädäntöön. Kunkin
jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisia vastuun määräytymistä koskevia
sääntöjä olisi voitava soveltaa hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäseniin.
Jäsenvaltioiden olisi voitava päättää vastuun laajuudesta. (30)
Luotettavien taloudellista raportointia koskevien
menettelyjen edistämiseksi koko unionissa yrityksen taloudellisen raportoinnin
valmistelusta vastaavan elimen jäsenten tehtävänä olisi oltava sen
varmistaminen, että yrityksen vuositilinpäätöksissä ja vuosittaisissa
toimintakertomuksissa esitetyt taloudelliset tiedot antavat oikean ja riittävän
kuvan. (31)
Vuositilinpäätöksille ja konsolidoiduille
tilinpäätöksille olisi tehtävä tilintarkastus. Vaatimus, jonka mukaan
tilintarkastajien on annettava lausuntonsa siitä, antaako vuositilinpäätös tai
konsolidoitu tilinpäätös oikean ja riittävän kuvan asiaankuuluvan taloudellista
raportointia koskevan säännöstön mukaisesti, ei merkitse rajoitusta tämän
lausunnon laajuuteen, vaan selkeyttää yhteyttä, jossa se esitetään. Tätä
tilintarkastusvelvollisuutta ei saisi asettaa pienten yritysten
vuositilinpäätöksille, koska tilintarkastus voi olla merkittävä hallinnollinen
rasitus tähän luokkaan kuuluville yrityksille ja koska monissa pienissä
yrityksissä samat henkilöt ovat sekä osakkeenomistajia että johtoon kuuluvia
henkilöitä, minkä vuoksi heillä ei ole suurta tarvetta saada ulkopuolisen
tilinpäätöksestä suorittamaa arviointia ja varmistusta. (32)
Hallituksille suoritettavien maksujen avoimuuden
lisäämiseksi suurten yritysten ja yleisen edun kannalta merkittävien
yhteisöjen, jotka toimivat kaivannaisteollisuuden tai aarniometsien[27] puunkorjuun alalla, olisi
esitettävä vuosittain erillisessä kertomuksessa olennaiset maksut, jotka on
suoritettu hallituksille niissä maissa, joissa kyseiset yritykset toimivat.
Tällaiset yritykset toimivat maissa, joissa on runsaasti luonnonvaroja,
erityisesti mineraaleja, öljyä, maakaasua sekä aarniometsiä. Kertomuksessa esitettyjen
maksutyyppien tulisi olla vertailukelpoisia niiden maksutyyppien kanssa, jotka
kaivannaisteollisuuden avoimuusaloitteeseen (EITI) osallistuva yritys esittää
tilinpäätöksessään. Tällä aloitteella täydennetään metsälainsäädännön
noudattamista, metsähallintoa ja puukauppaa koskevaa EU:n
FLEGT-toimintasuunnitelmaa[28]
sekä puutavara-asetusta[29],
joiden mukaan puutuotteilla kauppaa käyvien on noudatettava asianmukaista
huolellisuutta, jotta laittomasti korjattua puuta ei pääsisi EU:n markkinoille. (33)
Kertomuksilla olisi pyrittävä auttamaan
luonnonvaroiltaan rikkaiden maiden hallituksia panemaan EITI-periaatteet ja
-kriteerit[30]
täytäntöön sekä tekemään kansalaisilleen selkoa maksuista, jotka hallitukset
ovat saaneet kaivannaisteollisuudessa toimivilta yrityksiltä tai aarniometsien
puunkorjuuta harjoittavilta yrityksiltä, jotka toimivat niiden
oikeudenkäyttöalueilla. Tiedot olisi esitettävä kertomuksessa maa- ja
hankekohtaisesti, jolloin hanke katsottaisiin alhaisimmaksi toiminnan
raportointikohteiden tasoksi, jolla yritys laatii säännöllisiä sisäisiä
toimintakertomuksia; kyse voisi olla esimerkiksi konsessiota tai
maantieteellistä aluetta koskevista hankkeista, joihin on liittynyt maksuja.
Koska yleisenä tavoitteena on edistää hyvää hallintoa näissä maissa, raportoitavien
maksujen olennaisuus olisi arvioitava suhteessa maksut vastaanottavaan
hallitukseen. Voitaisiin harkita erilaisia olennaisuuden kriteerejä, kuten
maksettujen summien kokonaismäärää tai prosentuaalista kynnystä (kuten maksut,
jotka ylittävät tietyn prosenttiosuuden maan BKT:stä), ja nämä voitaisiin
määrittää delegoidulla säädöksellä. Komission olisi tarkasteltava tätä
raportointijärjestelmää uudelleen ja annettava siitä kertomus viiden vuoden
kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Uudelleentarkastelussa olisi
tarkasteltava järjestelmän tehokkuutta ja otettava huomioon kansainvälinen
kehitys, kilpailukykyyn ja energiavarmuuteen liittyvät kysymykset mukaan
luettuina. Siinä olisi myös otettava huomioon maksutietojen laatijien ja
käyttäjien kokemukset sekä pohdittava, olisiko maksutietoihin aiheellista
sisällyttää muita tietoja esimerkiksi tosiasiallisesta veroasteesta sekä
tarkempia tietoja maksujen vastaanottajista, kuten pankkitilitietoja. (34)
Tasapuolisten kansainvälisten toimintaedellytysten
edistämiseksi komission olisi edelleen kannustettava kaikkia kansainvälisiä
kumppaneitaan ottamaan käyttöön vastaavat vaatimukset, mikä olisi myös
Deauvillessa toukokuussa 2011 pidetyn G8-maiden huippukokouksen päätelmien
mukaista. Tässä yhteydessä on erityisen tärkeää jatkaa asiaa koskevaan
kansainväliseen tilinpäätösstandardiin liittyvää työtä. (35)
Jotta voidaan ottaa huomioon yhtiömuotoja koskevat
jäsenvaltioiden lakien ja unionin lainsäädännön tulevat muutokset, komissiolle
olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan mukaisia delegoituja
säädöksiä liitteessä I ja II olevien yritysluettelojen päivittämiseksi.
Delegoitujen säädösten käyttö on tarpeen myös yritysten kokokriteerien
mukauttamiseksi, koska inflaatio vähentää ajan kuluessa niiden todellista
arvoa. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa
asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Jotta voidaan varmistaa,
että kaivannaisteollisuutta ja aarniometsien puunkorjuuta harjoittavien
yritysten hallituksille suorittamista maksuista esitetään relevantit ja
asianmukaiset tiedot ja että tämän direktiivin soveltaminen on yhdenmukaista,
komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan
mukaisia delegoituja säädöksiä maksujen olennaisuuden käsitteen
täsmentämiseksi. (36)
Komission olisi delegoituja säädöksiä
valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat
toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle samanaikaisesti, hyvissä
ajoin ja asianmukaisesti. (37)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla
saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita eli helpottaa rajatylittävää
sijoitustoimintaa sekä parantaa tilinpäätösten ja taloudellisen raportoinnin
vertailukelpoisuutta unionin laajuisesti ja vahvistaa yleistä luottamusta
niihin säätämällä entistä laajemmista ja yhdenmukaisemmista yksityiskohtaisista
tietojen esittämisvelvollisuuksista, vaan ne voidaan tämän direktiivin
laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten
unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5
artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa
artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä
ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. (38)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja
noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja
periaatteita, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: I luku Soveltamisala, määritelmät ja yritysluokat 1 artikla Soveltamisala 1.
Tässä direktiivissä säädettyjä
yhteensovittamistoimenpiteitä sovelletaan (a)
liitteessä I lueteltuja yritysmuotoja koskeviin
jäsenvaltioiden lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin; (b)
liitteessä II lueteltuja yritysmuotoja koskeviin
jäsenvaltioiden lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin, kun
yritysten kaikki vastuunalaiset yhtiömiehet ovat yritysmuodoltaan liitteessä I
tarkoitettuja yrityksiä tai sellaisia yrityksiä, jotka eivät ole minkään
jäsenvaltion lainsäädännön alaisia mutta jotka voidaan oikeudellisen muotonsa
puolesta rinnastaa direktiivin 2009/101/EY 1 artiklassa lueteltuihin
yritysmuotoihin; (c)
liitteessä II lueteltuihin yritysmuotoihin, kun
yritysten kaikki vastuunalaiset yhtiömiehet ovat i) yrityksiä, joiden yritysmuoto on
mainittu liitteessä I, tai yrityksiä, jotka eivät ole minkään jäsenvaltion
lainsäädännön alaisia mutta jotka voidaan oikeudellisen muotonsa puolesta
rinnastaa direktiivin 2009/101/EY 1 artiklassa lueteltuihin
yritysmuotoihin, tai ii) yrityksiä, joiden yritysmuoto on
mainittu liitteessä II, kun yritysten kaikki vastuunalaiset yhtiömiehet ovat
yritysmuodoltaan liitteessä I tarkoitettuja yrityksiä tai sellaisia yrityksiä,
jotka eivät ole minkään jäsenvaltion lainsäädännön alaisia mutta jotka voidaan
oikeudellisen muotonsa puolesta rinnastaa direktiivin 2009/101/EY 1 artiklassa
lueteltuihin yritysmuotoihin. 2. Siirretään komissiolle valta
mukauttaa 42 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä 1 kohdassa
tarkoitettuja yritysluetteloja, jotka sisältyvät liitteisiin I ja II. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan (1) ’yleisen edun kannalta merkittävillä
yhteisöillä’ direktiivin 2006/43/EY[31]
2 artiklan 13 kohdassa määriteltyjä jäsenvaltion lainsäädännön alaisia
yhteisöjä; (2) ’omistusyhteydellä’ sellaista
yrityksellä olevaa oikeutta toisen yrityksen pääomaan, joka riippumatta siitä,
onko siitä annettu arvopaperi vai ei, luo pysyvän yhteyden näiden yritysten
välille ja jonka tarkoituksena on edistää ensiksi mainitun yrityksen toimintaa.
Osuutta toisen yrityksen pääomasta on pidettävä omistusyhteytenä, jos se on
suurempi kuin osuus, jonka jäsenvaltiot saavat vahvistaa enintään 20
prosentiksi; (3) ’lähipiirillä’ samaa kuin
kansainvälisessä tilinpäätösstandardissa 24, joka on hyväksytty asetuksella
(EY) N:o 1126/2008; (4) ’pitkäaikaisilla varoilla’ varoja,
jotka on tarkoitettu jatkuvasti käytettäviksi yrityksen toiminnassa; (5) ’nettoliikevaihdolla’ tuotteiden
myynnistä ja palvelujen tarjoamisesta saatavia tuottoja, joista on vähennetty
myynnin oikaisuerät sekä arvonlisävero ja muut suoraan liikevaihdon perusteella
määrättävät verot; (6) ’hankintahinnalla’ maksettavaa
hintaa ja muita hankinnasta aiheutuvia kustannuksia; (7) ’tuotantokustannuksilla’
raaka-aineiden ja tarvikkeiden hankintahintoja sekä muita kyseistä hyödykettä
välittömästi koskevia menoja. Kohtuullinen osuus hyödykettä välillisesti
koskevista muista menoista voidaan lisätä tuotantokustannuksiin siltä osin kuin
ne kohdistuvat asianomaiseen tuotantojaksoon. Jakelusta aiheutuneita menoja ei
saa sisällyttää tuotantokustannuksiin; (8) ’arvontarkistuksilla’ vähennyksiä,
joiden tarkoituksena on ottaa huomioon taseen eri omaisuuserien arvon
vähentyminen tilinpäätöspäivänä riippumatta siitä, onko arvon vähentyminen
lopullista; (9) ’emoyrityksellä’ yritystä, jolla on
määräysvalta yhdessä tai useammassa tytäryrityksessä; (10) ’tytäryrityksellä’ yritystä, jossa
emoyrityksellä on määräysvalta; (11) ’ryhmällä’ emoyritystä ja kaikkia sen
tytäryrityksiä, jotka kuuluvat konsolidointiin; (12) ’sidosyrityksillä’ kahta tai useampaa
yritystä, jotka ovat ryhmän sisällä sidossuhteessa toisiinsa; (13) ’osakkuusyrityksellä’ yritystä, jossa
toisella yrityksellä on omistusyhteys ja jonka liiketoiminnan ja rahoituksen
johtamisen suhteen kyseinen toinen yritys käyttää huomattavaa vaikutusvaltaa.
Yrityksen katsotaan käyttävän huomattavaa vaikutusvaltaa toisessa yrityksessä,
jos sillä on vähintään 20 prosenttia yrityksen osakkeenomistajien tai jäsenten
äänimäärästä. 3 artikla Yritysten ja
ryhmien luokat 1.
Pienet yritykset ovat yrityksiä, joilla kaksi
seuraavista kolmesta raja-arvosta ei ylity tilinpäätöspäivänä: (a)
taseen loppusumma: 5 000 000 euroa; (b)
nettoliikevaihto: 10 000 000 euroa; (c)
työntekijöitä tilikauden aikana keskimäärin: 50. 2.
Keskisuuret yritykset ovat yrityksiä, jotka eivät
ole pieniä yrityksiä ja joilla kaksi seuraavista kolmesta raja-arvosta ei ylity
tilinpäätöspäivänä: (a)
taseen loppusumma: 20 000 000 euroa; (b)
nettoliikevaihto: 40 000 000 euroa; (c)
työntekijöitä tilikautena keskimäärin: 250. 3.
Suuret yritykset ovat yrityksiä, joilla kaksi
seuraavista kolmesta raja-arvosta ylittyy tilinpäätöspäivänä: (a)
taseen loppusumma: 20 000 000 euroa; (b)
nettoliikevaihto: 40 000 000 euroa; (c)
työntekijöitä tilikautena keskimäärin: 250. 4.
Pienet ryhmät ovat emo- ja tytäryrityksiä, joilla
konsolidoinnin jälkeen kaksi seuraavista kolmesta raja-arvosta ei ylity
emoyrityksen tilinpäätöspäivänä: (a)
taseen loppusumma: 5 000 000 euroa; (b)
nettoliikevaihto:
10 000 000 euroa; (c)
työntekijöitä tilikautena keskimäärin: 50. 5.
Keskikokoiset ryhmät ovat emo- ja tytäryrityksiä,
jotka eivät ole pieniä ryhmiä ja joilla konsolidoinnin jälkeen kaksi
seuraavista kolmesta raja-arvosta ei ylity emoyrityksen tilinpäätöspäivänä: (a)
taseen loppusumma: 20 000 000 euroa; (b)
nettoliikevaihto:
40 000 000 euroa; (c)
työntekijöitä tilikautena keskimäärin: 250. 6.
Jäsenvaltioiden on sallittava, että 25 artiklan 3
kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua vastaavuusoikaisua ja 25 artiklan
7 kohdassa tarkoitettua vähennystä ei tehdä laskettaessa tämän artiklan 4 ja 5
kohdassa esitettyjä raja-arvoja. Tällöin taseen loppusumman ja
nettoliikevaihdon raja-arvoja on korotettava 20 prosentilla. 7.
Edellä 1–5 kohdassa euroina ilmaistut rahamäärät
muunnetaan niiden jäsenvaltioiden kansalliseksi valuutaksi, jotka eivät ole
ottaneet euroa käyttöön, kyseiset rahamäärät määrittävän direktiivin
voimaantulopäivänä Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistun
vaihtokurssin mukaan. 8.
Sillä, että yritys tilinpäätöspäivänä ylittää kaksi
1–5 kohdassa mainittua raja-arvoa tai ei enää ylitä niitä, on merkitystä tässä
direktiivissä tarkoitettuja poikkeuksia sovellettaessa vain, jos tämä tapahtuu
kahtena peräkkäisenä tilikautena. 9.
Edellä 1–5 kohdassa tarkoitettu taseen loppusumma
on niiden varojen yhteismäärä, jotka on ilmoitettava 9 artiklassa annetun
kaavan vastaavien A–D kohdassa. 10.
Inflaation vaikutusten ottamiseksi huomioon
komissio tarkastelee säännöllisesti tämän artiklan 1–5 kohdassa esitettyjä
määritelmiä ja tarvittaessa muuttaa niitä 42 artiklan mukaisilla
delegoiduilla säädöksillä ottaen huomioon Euroopan unionin virallisessa
lehdessä julkaistut inflaatiomittarit. 2 LUKU Yleiset säännökset ja periaatteet 4 artikla Yleiset
säännökset 1.
Vuositilinpäätös muodostaa yhden kokonaisuuden, ja
jokaisen yrityksen vuositilinpäätökseen on kuuluttava ainakin tase,
tuloslaskelma ja tilinpäätöksen liitetiedot. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että muiden yritysten
kuin pienten yritysten on sisällytettävä vuositilinpäätökseen ensimmäisessä
alakohdassa mainittujen asiakirjojen lisäksi myös muita asiakirjoja. 2.
Vuositilinpäätös on laadittava selkeästi ja tämän
direktiivin säännösten mukaisesti. 3.
Vuositilinpäätöksen on annettava oikea ja riittävä
kuva yrityksen varoista ja vastuista, taloudellisesta asemasta sekä tuloksesta.
Jollei tämän direktiivin säännösten soveltaminen riitä oikean ja riittävän
kuvan antamiseksi yrityksen varoista ja vastuista, taloudellisesta asemasta
sekä tuloksesta, on annettava lisätietoja. 4.
Jos jonkin tämän direktiivin säännöksen
soveltaminen poikkeustapauksissa johtaa ristiriitaan 3 kohdassa säädetyn
velvollisuuden kanssa, kyseisestä säännöksestä on poikettava, jotta voidaan
antaa oikea ja riittävä kuva yrityksen varoista ja vastuista, taloudellisesta
asemasta sekä tuloksesta. Poikkeamiset sekä selostus niiden perusteluista ja vaikutuksista
varoihin ja vastuisiin, taloudelliseen asemaan sekä tulokseen on esitettävä
liitetiedoissa. 5.
Jäsenvaltiot voivat vaatia muita yrityksiä kuin
pieniä yrityksiä esittämään vuositilinpäätöksessään muita tietoja niiden
tietojen lisäksi, jotka on esitettävä tämän direktiivin mukaisesti. 5 artikla Taloudellista
raportointia koskevat yleiset periaatteet 1.
Vuositilinpäätöksessä esitettävät erät on
kirjattava ja arvostettava seuraavien yleisten periaatteiden mukaisesti: (a)
yrityksen liiketoiminta oletetaan jatkuvaksi; (b)
tilinpäätöksen laatimisperiaatteita sekä
arvostusperusteita on noudatettava johdonmukaisesti tilikaudesta toiseen; (c)
kirjaamisessa ja arvostamisessa on noudatettava
varovaisuutta, ja erityisesti i) ainoastaan tilikauden loppuun
mennessä toteutuneet voitot voidaan kirjata; ii) kaikki vastuut, jotka liittyvät
kyseiseen tai sitä edeltäneeseen tilikauteen, on kirjattava, vaikka tällaiset
vastuut tulisivat tietoon vasta tilinpäätöspäivän ja tilinpäätöksen laatimisen
välisenä aikana; iii) kaikki arvonalennukset on
kirjattava riippumatta siitä, onko tilikauden tulos voitollinen vai
tappiollinen; (d)
taseeseen ja tuloslaskelmaan kirjatut määrät on
laskettava suoriteperusteisesti; (e)
kunkin tilikauden aloittavan taseen on täsmättävä
edellisen tilikauden päättävän taseen kanssa; (f)
vastaaviin ja vastattaviin kuuluvat omaisuuserät on
arvostettava erikseen; (g)
vastaaviin ja vastattaviin kuuluvien erien tai
tuottojen ja kulujen kuittaaminen toisiaan vastaan on kiellettyä; (h)
tuloslaskelman ja taseen erät on esitettävä ottaen
huomioon liiketoimen tai järjestelyn tosiasiallinen luonne; (i)
tilinpäätökseen kirjattavat erät on arvostettava
hankintahinta- tai tuotantokustannusperiaatteen mukaisesti; (j)
vuositilinpäätöksen yhteydessä on kirjaamisessa,
arvostamisessa, esitettävissä tiedoissa ja esittämistavassa otettava huomioon
relevanttien erien olennaisuus. 2.
Jäsenvaltiot voivat 1 kohdan c alakohdan ii
alakohdan mukaisesti kirjattujen määrien lisäksi sallia tai vaatia, että kaikki
sellaiset ennakoitavissa olevat vastuut ja mahdolliset menetykset, jotka
liittyvät kyseiseen tai sitä edeltäneeseen tilikauteen, otetaan huomioon,
vaikka tällaiset vastuut ja menetykset tulisivat tietoon vasta
tilinpäätöspäivän ja tilinpäätöksen laatimisen välisenä aikana. 3.
Näistä yleisistä periaatteista saa poikkeustapauksissa
poiketa oikean ja riittävän kuvan antamiseksi yrityksen varoista ja vastuista,
taloudellisesta asemasta sekä tuloksesta. Poikkeaminen ja sen perustelut on
esitettävä liitetiedoissa, joihin on myös sisällytettävä arvio poikkeamisen
vaikutuksista varoihin ja vastuisiin, taloudelliseen asemaan sekä tulokseen. 6 artikla Uudelleenarvostukseen
perustuva vaihtoehtoinen arvostusperuste pysyviä vastaavia varten 1.
Poiketen siitä, mitä 5 artiklan 1 kohdan i
alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat sallia tai vaatia, että kaikki
yritykset tai mitkä tahansa yritysluokat arvostavat pysyvät vastaavat
uudelleenarvostukseen perustuvaan arvoon. Jos kansallisessa lainsäädännössä
säädetään tällaisesta arvostamisesta, siinä on annettava säännökset myös
arvostamisen sisällöstä, rajoista ja soveltamissäännöistä. 2. Jos 1 kohtaa sovelletaan,
hankintamenoon tai tuotantokustannuksiin perustuvan arvostuksen ja
uudelleenarvostukseen perustuvan arvostuksen välinen erotus on lisättävä omaan
pääomaan sen erään ”arvonkorotusrahasto”. Arvonkorotusrahasto voidaan käyttää milloin
tahansa kokonaan tai osittain pääoman korottamiseen. Arvonkorotusrahastoa on alennettava, kun siihen
siirrettyjä määriä ei enää tarvita uudelleenarvostusperusteen soveltamiseen.
Jäsenvaltiot voivat antaa arvonkorotusrahaston käyttöä koskevia sääntöjä, jos
siirtoja arvonkorotusrahastosta tuloslaskelmaan saadaan tehdä vain siltä osin
kuin siirretyt määrät merkitään kuluiksi tuloslaskelmassa tai ne vastaavat
tosiasiallisesti toteutuneita luovutusvoittoja. Arvonkorotusrahastoa ei saa
jakaa välittömästi eikä välillisesti, ellei jaettava määrä vastaa
tosiasiallisesti toteutuneita luovutusvoittoja. Arvonkorotusrahastoa ei saa alentaa muissa kuin
tämän kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa. 3. Arvontarkistukset on
laskettava vuosittain uudelleenarvostukseen perustuvan arvon perusteella.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 8 ja 12 artiklasta poiketen sallia tai vaatia,
että ainoastaan se arvontarkistusten määrä, joka syntyy arvostamisesta hankintamenoon
tai tuotantokustannuksiin, ilmoitetaan 13 ja 14 artiklassa annettujen kaavojen
asianomaisten erien kohdalla ja että erotus, joka syntyy tämän artiklan
mukaisesta uudelleenarvostamisesta, ilmoitetaan kaavoissa erikseen. 7 artikla Käypään arvoon
perustuva vaihtoehtoinen arvostusperuste 1. Poiketen siitä, mitä 5
artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään, ja noudattaen tässä artiklassa
säädettyjä edellytyksiä (a)
jäsenvaltioiden on sallittava tai vaadittava, että
kaikki yritykset tai mitkä tahansa yritysluokat arvostavat
rahoitusinstrumentit, johdannaisinstrumentit mukaan luettuina, käypään arvoon; (b)
jäsenvaltiot voivat sallia tai vaatia, että kaikki
yritykset tai mitkä tahansa yritysluokat arvostavat tietynlaiset omaisuuserät,
jotka eivät ole rahoitusinstrumentteja, käypään arvoon. Tällainen lupa tai vaatimus voidaan rajoittaa
koskemaan konsolidoituja tilinpäätöksiä. 2.
Hyödykkeisiin perustuvia sopimuksia, joissa
jommallekummalle sopimuspuolelle annetaan oikeus selvitykseen käteisellä tai
jollakin muulla rahoitusinstrumentilla, pidetään tässä direktiivissä
johdannaisinstrumentteina paitsi silloin, kun seuraavat edellytykset täyttyvät: (a)
sopimukset on tehty täyttämään ja ne täyttävät
edelleen hyödykettä koskevat yrityksen odotetut hankinta-, myynti- tai
käyttövaatimukset; (b)
sopimukset on alun perin tarkoitettu hyödykkeisiin
perustuviksi sopimuksiksi; (c)
sopimukset odotetaan selvitettävän hyödykkeen
toimituksella. 3.
Edellä 1 kohdan a alakohtaa sovelletaan ainoastaan
seuraaviin vastuisiin: (a)
vastuut, jotka ovat osa kaupankäyntisalkkua; (b)
johdannaisinstrumentit. 4.
Edellä 1 kohdan a alakohdan mukaista arvostamista
ei sovelleta (a)
rahoitusinstrumentteihin, jotka eivät ole
johdannaisia ja joita pidetään niiden eräpäivään saakka; (b)
yrityksen myöntämiin lainoihin ja muihin saamisiin,
joita ei pidetä kaupankäyntitarkoituksessa; (c)
osuuksiin tytär-, sidos- ja yhteisyrityksissä,
yrityksen liikkeeseen laskemiin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin,
ehdollista vastiketta koskeviin sopimuksiin yritysten yhteenliittymässä ja
muihin rahoitusinstrumentteihin, joissa on sellaisia erityispiirteitä, että
kyseisiin instrumentteihin olisi yleisesti hyväksytyn käytännön mukaisesti
sovellettava muista rahoitusinstrumenteista poikkeavia laskentasääntöjä. 5.
Jäsenvaltiot voivat 5 artiklan 1 kohdan i
alakohdasta poiketen sallia, että omaisuuserä tai velka, jota voidaan pitää
suojattuna eränä käypää arvoa koskevan suojauslaskentamenettelyn mukaisesti,
tai tällaisen omaisuuserän tai velan yksilöity osa arvostetaan kyseisessä
menettelyssä edellytetyn määräisenä. 6.
Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa
säädetään, jäsenvaltiot voivat sallia tai vaatia, että rahoitusinstrumentit
kirjataan ja arvostetaan ja niitä koskevat tiedot esitetään tilinpäätöksessä
asetuksella (EY) N:o 1606/2002 hyväksyttyjen kansainvälisten
tilinpäätösstandardien mukaisesti. 7.
Tässä artiklassa tarkoitettu ”käypä arvo”
määritetään käyttäen jompaakumpaa seuraavista arvoista: (a)
markkina-arvo niiden rahoitusinstrumenttien osalta,
joille on vaikeuksitta määriteltävissä luotettavat markkinat. Jos markkina-arvo
ei ole vaikeuksitta määriteltävissä jonkin instrumentin osalta, mutta sen osien
tai samanlaisen instrumentin markkina-arvo on määriteltävissä, markkina-arvo
voidaan johtaa sen osien tai samanlaisen instrumentin markkina-arvosta; (b)
yleisesti hyväksyttyjen arvostusmallien ja
-tekniikoiden avulla laskettu arvo niiden instrumenttien osalta, joille ei ole
vaikeuksitta määriteltävissä luotettavia markkinoita. Tällaisten
arvostusmallien ja -tekniikoiden on taattava kohtuullisen tarkka arvio markkina-arvosta. Rahoitusinstrumentit, joiden arvoa ei voida
luotettavasti määrittää a ja b alakohdassa kuvatuilla menetelmillä, on
arvostettava hankintahinta- ja tuotantokustannusperiaatteen mukaisesti. 8.
Sen estämättä, mitä 5 artiklan 1 kohdan c
alakohdassa säädetään, on kunkin käypään arvoon arvostetun rahoitusinstrumentin
arvon muutokset kirjattava tuloslaskelmaan. Tällaiset muutokset on kuitenkin
kirjattava suoraan käyvän arvon rahastoon, kun (a)
kyseessä on suojauslaskentamenettelyssä käytetyn
välineen kirjaus, jolla mahdollistetaan koko arvonmuutoksen tai sen osan
kirjaamatta jättäminen tuloslaskelmaan; tai (b)
tällainen arvonmuutos aiheutuu yrityksen
ulkomaiseen yhteisöön tekemiin nettoinvestointeihin sisältyvän monetaarisen
erän kurssimuutoksesta. Jäsenvaltiot voivat sallia tai vaatia, että muiden
myytävissä olevien rahoitusvarojen kuin johdannaisinstrumenttien arvon muutos
kirjataan suoraan käyvän arvon rahastoon. Käyvän arvon rahastoa on oikaistava,
kun siihen kirjatut erät eivät enää ole tarpeen a ja b alakohdan soveltamiseksi. 9.
Sen estämättä, mitä 5 artiklan 1 kohdan c
alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat sallia tai vaatia, että kaikki
yritykset tai mitkä tahansa yritysluokat sisällyttävät arvon muutoksen
tuloslaskelmaan, jos muut omaisuuserät kuin rahoitusinstrumentit arvostetaan
käypään arvoon. 3 LUKU TASE JA TULOSLASKELMA 8 artikla Tasetta ja
tuloslaskelmaa koskevat yleiset säännökset 1.
Taseen ja tuloslaskelman kaavaa ei saa muuttaa
tilikaudesta toiseen. Tästä periaatteesta saadaan poiketa poikkeustapauksissa,
jotta voidaan antaa oikea ja riittävä kuva yrityksen varoista ja vastuista,
taloudellisesta asemasta sekä tuloksesta. Poikkeamisesta ja sen perusteluista
on ilmoitettava liitetiedoissa. 2.
Jäljempänä 9, 13 ja 14 artiklassa tarkoitetut erät
on ilmoitettava taseessa ja tuloslaskelmassa erillisinä ja säädettyä
järjestystä noudattaen. Eriä saadaan jaotella edelleen tätä
yksityiskohtaisemminkin noudattaen kuitenkin annettuja kaavoja. Uusia eriä
voidaan lisätä, jos ne eivät sisällöltään kuulu mihinkään kaavoissa mainituista
eristä. Jäsenvaltiot voivat vaatia tällaisen yksityiskohtaisemman jaottelun
noudattamista tai tällaisten uusien erien lisäämistä. 3.
Taseen ja tuloslaskelman arabialaisin numeroin
merkittyjen erien kaavaa, nimikkeitä ja ilmaisuja on muutettava, jos yrityksen
erityisluonne sitä edellyttää. Jäsenvaltiot voivat vaatia tällaisia muutoksia
tietyillä toimialoilla toimivilta yrityksiltä. 4.
Taseen ja tuloslaskelman jokaisen erän osalta on
ilmoitettava edellisen tilikauden vastaava luku. Tiedot vertailukelpoisuuden
puuttumisesta ja lukujen oikaisemisesta sekä niitä koskevat selvitykset on aina
esitettävä liitetiedoissa. 5.
Jäsenvaltiot voivat mahdollistaakseen tuloksen
käytön ilmoittamisen sallia taseen ja tuloslaskelman kaavan muokkaamisen tai
vaatia sitä. 6.
Osakkuusyrityksen osalta (a)
jäsenvaltiot voivat sallia tai vaatia, että
osakkuusyritystä käsitellään vuositilinpäätöksessä käyttämällä 27 artiklan 2–8
kohdassa säädettyä pääomaosuusmenetelmää ja ottamalla huomioon mukautukset,
jotka ovat tarpeen otettaessa huomioon vuositilinpäätöksen erityispiirteet
konsolidoituun tilinpäätökseen verrattuna; (b)
jäsenvaltiot voivat vaatia tai sallia, että osuus
osakkuusyrityksen tuloksesta kirjataan tuloslaskelmaan vain siltä osin kuin se
vastaa jo saatuja tai saatavissa olevia tuottoja; (c)
jos tuloslaskelmaan kirjattu osuus
osakkuusyrityksen tuloksesta on suurempi kuin jo saatujen tai saatavissa
olevien tuottojen määrä, erotus on siirrettävä rahastoon, jota ei voida jakaa
osakkeenomistajille. 9 artikla Taseen kaava Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tasetta
esitettäessä noudatetaan jäljempänä olevaa kaavaa: Vastaavaa A. Merkitty maksamaton pääoma, jota on vaadittu maksettavaksi (jollei kansallisen lainsäädännön mukaan
maksettavaksi vaadittua pääomaa ole merkittävä omaan pääomaan. Siinä tapauksessa
maksettavaksi vaadittu mutta vielä maksamaton pääoman osa on merkittävä
vastaaviin joko A kohtaan tai C.II.5 kohtaan). B. Pysyvät vastaavat I. Aineettomat hyödykkeet 1.
Tutkimus- ja kehitystoiminnan menot siltä osin kuin
ne kansallisen lainsäädännön mukaan saadaan aktivoida. 2.
Toimiluvat, patentit, lisenssit, tavaramerkit sekä
vastaavat oikeudet ja varat, jos ne on (a)
hankittu vastikkeellisesti eikä niitä tarvitse
ilmoittaa B.I.3 kohdassa; tai (b)
luonut yritys itse, siltä osin kuin kansallinen
lainsäädäntö sallii niiden aktivoinnin. 3.
Liikearvo siltä osin kuin se on hankittu
vastikkeellisesti. 4.
Ennakkomaksut. II. Aineelliset hyödykkeet 1.
Maa-alueet ja rakennukset. 2.
Kalusto ja koneet. 3.
Muut hyödykkeet, työkalut ja laitteet. 4.
Ennakkomaksut ja keskeneräiset hankinnat. III. Rahoitusomaisuus 1.
Osuudet sidosyrityksissä. 2.
Lainat sidosyrityksille. 3.
Omistusyhteydet. 4.
Lainat yrityksille, joissa yrityksellä on
omistusyhteys. 5.
Pysyviin vastaaviin kuuluvat sijoitukset. 6.
Muut lainasaamiset. 7.
Omat osakkeet tai osuudet (sekä maininta niiden
nimellisarvosta tai nimellisarvon puuttuessa kirjanpidollisesta vasta-arvosta)
siltä osin kuin ne kansallisen lainsäädännön mukaan saadaan merkitä taseeseen. C. Vaihtuvat vastaavat I. Vaihto-omaisuus 1.
Aineet ja tarvikkeet. 2.
Keskeneräiset tuotteet. 3.
Valmiit tuotteet/tavarat. 4.
Ennakkomaksut. II. Saamiset (Kultakin erältä on myöhemmin kuin vuoden
kuluessa erääntyvien saamisten määrä ilmoitettava erikseen.) 1.
Myyntisaamiset. 2.
Saamiset sidosyrityksiltä. 3.
Saamiset yrityksiltä, joissa yrityksellä on
omistusyhteys. 4.
Muut saamiset. 5.
Merkitty maksamaton pääoma, jota on vaadittu
maksettavaksi (jollei maksettavaksi vaadittua pääomaa ole kansallisen
lainsäädännön mukaan merkittävä vastaavien A kohtaan. 6.
Ennakkomaksut ja siirtosaamiset (jollei tällaisia
eriä ole kansallisen lainsäädännön mukaan merkittävä vastaavien D kohtaan). III. Sijoitukset 1.
Sidosyritysten osakkeet tai osuudet. 2.
Omat osakkeet tai osuudet (sekä maininta niiden
nimellisarvosta tai nimellisarvon puuttuessa kirjanpidollisesta vasta-arvosta)
siltä osin kuin ne kansallisen lainsäädännön mukaan saadaan merkitä taseeseen. 3.
Muut sijoitukset. IV. Rahat ja pankkisaamiset D. Ennakkomaksut ja siirtosaamiset (jollei tällaisia eriä ole kansallisen
lainsäädännön mukaan merkittävä vastaavien C.II.6 kohtaan). Oma pääoma ja vastattavaa A. Oma pääoma I. Merkitty pääoma (jollei maksettavaksi vaadittua pääomaa ole
kansallisen lainsäädännön mukaan merkittävä tähän kohtaan. Siinä tapauksessa
merkityn pääoman ja maksettavaksi vaaditun pääoman määrät on ilmoitettava
erikseen). II. Ylikurssirahasto III. Arvonkorotusrahasto IV. Rahastot 1.
Lakisääteiset rahastot, jos kansallisessa
lainsäädännössä edellytetään tällaisia rahastoja. 2.
Rahastot omia osakkeita tai osuuksia varten, jos
kansallisessa lainsäädännössä edellytetään tällaisia rahastoja, edellä sanotun
kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 77/91/ETY 22 artiklan 1 kohdan b alakohdan
soveltamista. 3.
Yhtiöjärjestyksessä määrätyt rahastot. 4.
Muut rahastot, mukaan luettuna käyvän arvon
rahasto. V. Edellisten tilikausien tulos VI. Tilikauden tulos B. Varaukset 1.
Varaukset eläkesitoumuksia ja muita sellaisia
sitoumuksia varten. 2.
Varaukset veroja varten. 3.
Muut varaukset. C. Vieras pääoma (Vuoden kuluessa ja myöhemmin kuin vuoden
kuluessa erääntyvien saamisten määrä on ilmoitettava sekä erikseen kultakin
erältä että yhteensä näiltä eriltä.) 1.
Joukkovelkakirjalainat, joista
vaihtovelkakirjalainat on mainittava erikseen. 2.
Lainat luottolaitoksilta. 3.
Ennakkomaksut tilauksista siltä osin kuin niitä ei
ilmoiteta erikseen vähennyksenä varastojen kohdalla. 4.
Ostovelat. 5.
Rahoitusvekselit. 6.
Velat sidosyrityksille. 7.
Velat yrityksille, joissa yrityksellä on
omistusyhteys. 8.
Muut velat mukaan luettuina verot ja
sosiaaliturvamaksut. 9.
Siirtovelat (jollei tällaisia eriä ole kansallisen
lainsäädännön mukaan merkittävä siirtovelkojen D kohtaan). D. Siirtovelat (jollei tällaisia eriä ole kansallisen
lainsäädännön mukaan merkittävä vastattavien C.9 kohtaan). 10 artikla Vaihtoehtoinen
taseen esittämistapa Sen sijaan, että taseen erät esitetään 9
artiklan mukaisesti, jäsenvaltiot voivat sallia tai vaatia, että yritykset tai
tietyt yritysluokat esittävät taseen erät jakaen ne pysyviin ja vaihtuviin
eriin eri kaavan mukaisesti kuin 9 artiklassa säädetään, mikäli tietosisältö
vastaa vähintään 9 artiklassa edellytettyä. 11 artikla Eräitä taseen
eriä koskevat erityissäännökset 1.
Jos vastaaviin tai vastattaviin merkittävä arvo
kuuluu useampaan kuin yhteen kaavassa mainittuun erään, sen suhde muihin eriin
on ilmoitettava joko kohdassa, johon se merkitään, tai liitetiedoissa. 2.
Omat ja sidosyritysten osakkeet tai osuudet on
merkittävä vain siihen tarkoitettuihin kohtiin. 3.
Omaisuuserän ilmoittaminen pysyvissä tai
vaihtuvissa vastaavissa riippuu sen käyttötarkoituksesta. 4.
Oikeudet kiinteään omaisuuteen ja muut vastaavat
kansallisessa lainsäädännössä määritellyt oikeudet on ilmoitettava kohdassa
”maa-alueet ja rakennukset”. 5.
Taloudelliselta käyttöiältään rajoitettujen
pysyvien vastaavien hankintameno tai tuotantokustannukset kirjataan kuluiksi
arvontarkistuksina, jotka lasketaan suunnitelman mukaisesti siten, että
tällaisen omaisuuden arvo poistetaan sen taloudellisen käyttöiän kuluessa
seuraavin edellytyksin: (a)
rahoitusomaisuuteen voidaan tehdä
arvontarkistuksia arvostamalla se sillä tilinpäätöspäivänä olevaan alempaan
arvoon; (b)
riippumatta siitä, onko pysyvien vastaavien
taloudellinen käyttöikä rajoitettu vai ei, niihin on tehtävä arvontarkistukset
siten, että ne arvostetaan alempaan niillä tilinpäätöspäivänä olevaan arvoon,
jos on odotettavissa, että niiden arvo on pysyvästi alentunut; (c)
a ja b alakohdassa tarkoitetut arvontarkistukset
on kirjattava kuluiksi tuloslaskelmassa ja, jollei niitä ole merkitty erikseen
tuloslaskelmaan, ne on ilmoitettava erikseen tilinpäätöksen liitetiedoissa; (d)
a tai b alakohdassa tarkoitettua arvostamista
alempaan arvoon ei saa jatkaa, jos tällaisten arvontarkistusten edellytyksiä ei
enää ole. Tätä säännöstä ei sovelleta liikearvoon tehtäviin arvontarkistuksiin. 6.
Vaihtuviin vastaaviin on tehtävä arvontarkistukset
arvostamalla ne alempaan markkina-arvoonsa tai erityistapauksissa niillä
tilinpäätöspäivänä olevaan muuhun alempaan arvoon. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua
arvostamista alempaan arvoon ei saa jatkaa, jos tällaisten arvontarkistusten
edellytyksiä ei enää ole. 7.
Pysyvien tai vaihtuvien vastaavien valmistuksen rahoittamiseksi
lainatun pääoman korot voidaan sisällyttää tuotantokustannuksiin siltä osin
kuin ne kohdistuvat asianomaiseen tuotantojaksoon. Tämän säännöksen
soveltamisesta on ilmoitettava tilinpäätöksen liitetiedoissa. 8.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että samanlajisten
tavaroiden varastojen ja kaikkien lajiesineiden, sijoitukset mukaan luettuina,
hankintamenot tai tuotantokustannukset lasketaan painotettua keskiarvohintaa,
”first in, first out (FIFO)” -menetelmää tai jotakin muuta, vastaavaa
menetelmää käyttäen. 9.
Jos tutkimus- ja kehittämismenot saadaan
kansallisen lainsäädännön mukaan aktivoida, ne on kirjattava kuluiksi enintään
viiden vuoden kuluessa. Siltä osin kuin tutkimus- ja kehittämismenoja ei ole
kokonaan kirjattu kuluiksi, voittoa ei saa jakaa, ellei voitonjakoon
käytettävissä olevien rahastojen ja tilikausilta siirtyvien käyttämättömien
voittovarojen määrä ole vähintään yhtä suuri kuin vielä kuluiksi kirjaamaton
osa näistä menoista. Poikkeustapauksissa jäsenvaltiot voivat sallia,
että edellä olevan alakohdan säännöksistä poiketaan. Poikkeamisesta ja sen
perusteluista on ilmoitettava tilinpäätöksen liitetiedoissa. 10.
Liikearvo on poistettava suunnitelman mukaisesti
sen taloudellisen vaikutusajan kuluessa. Jos sen taloudellista vaikutusaikaa ei
voida arvioida luotettavasti, se on poistettava enintään viiden vuoden
määräajassa. Tilinpäätöksen liitetiedoissa on esitettävä selostus määräajasta,
jonka (määräajoista, joiden) kuluessa liikearvo poistetaan. 11.
Varausten on oltava sellaisia luonteeltaan selvästi
määriteltyjä vastuita varten, jotka ovat tilinpäätöspäivänä joko todennäköisiä
tai varmoja mutta joiden määrä ja syntymisen ajankohta on epävarma. Jäsenvaltiot voivat myös sallia varaukset
sellaisia luonteeltaan selvästi määriteltyjä kuluja varten, jotka ovat tilinpäätöspäivänä
joko todennäköisiä tai varmoja mutta joiden määrä ja syntymisen ajankohta on
epävarma. Varauksen on vastattava parasta arviota
todennäköisistä kuluista tai, jos on kyse vastuusta, määrää, joka tarvitaan sen
selvittämiseen tilinpäätöspäivänä. 12 artikla Tuloslaskelman
kaava 1.
Jäsenvaltioiden on säädettävä tai määrättävä toisen
tai molempien 13 ja 14 artiklassa annettujen kaavojen käyttämisestä
tuloslaskelman esittämisessä. Jos jäsenvaltio antaa säännökset tai määräykset
molemmista, se voi sallia, että yritykset valitsevat kaavan. 2.
Jäsenvaltiot voivat 4 artiklan 1 kohdasta poiketen
sallia tai vaatia, että kaikki yritykset tai mitkä tahansa yritysluokat
esittävät toimintansa tuloksellisuutta koskevan selvityksen sen sijaan, että ne
esittäisivät tuloslaskelman erät 13 ja 14 artiklan mukaisesti, mikäli
tietosisältö vastaa vähintään 13 ja 14 artiklassa edellytettyä. 13 artikla Kululajikohtaisen
tuloslaskelman kaava 1.
Nettoliikevaihto. 2.
Valmiiden ja keskeneräisten tuotteiden varastojen
muutos. 3.
Valmistus omaan käyttöön. 4.
Muut varsinaisen toiminnan tuotot. 5. a) Aineet ja tarvikkeet. b) Ulkopuoliset palvelut. 5.
Henkilöstökulut: (a)
palkat ja palkkiot; (b)
sosiaaliturvamaksut, joista eläkkeisiin liittyvät
maksut on mainittava erikseen. 7. a) Arvontarkistukset
pysyviin vastaaviin kuuluviin aineellisiin ja aineettomiin hyödykkeisiin. b) Arvontarkistukset
vaihtuviin vastaaviin siltä osin kuin ne ovat suuremmat kuin kyseisen yrityksen
tavallisten arvontarkistusten määrä. 8.
Muut varsinaisen toiminnan kulut. 9.
Omistusyhteyksistä saadut tuotot, joista
sidosyrityksistä saadut tuotot on mainittava erikseen. 10.
Muista pysyviin vastaaviin kuuluvista sijoituksista
ja lainasaamisista saadut tuotot, joista sidosyrityksistä saadut tuotot on
mainittava erikseen. 11.
Muut korkotuotot ja muut sellaiset tuotot, joista
sidosyrityksistä saadut tuotot on mainittava erikseen. 12.
Rahoitusomaisuuteen sekä vaihtuviin vastaaviin
kuuluviin sijoituksiin tehdyt arvontarkistukset. 13.
Korkokulut ja muut sellaiset kulut, joista
sidosyrityksille maksettavat määrät on mainittava erikseen. 14.
Verot tuloksesta. 15.
Tulos verojen jälkeen. 16.
Verot, joita ei ilmoiteta 1–15 kohdassa mainituissa
erissä. 17.
Tilikauden tulos. 14 artikla Toimintokohtaisen
tuloslaskelman kaava 1.
Nettoliikevaihto. 2.
Hankinnan ja valmistuksen kulut (mukaan lukien arvontarkistukset). 3.
Bruttotulos. 4.
Jakelukulut (mukaan lukien arvontarkistukset). 5.
Hallintokulut (mukaan lukien arvontarkistukset). 6.
Muut varsinaisen toiminnan tuotot. 7.
Omistusyhteyksistä saadut tuotot, joista
sidosyrityksistä saadut tuotot on mainittava erikseen. 8.
Muista pysyviin vastaaviin kuuluvista sijoituksista
ja lainasaamisista saadut tuotot, joista sidosyrityksistä saadut tuotot on
mainittava erikseen. 9.
Muut korkotuotot ja muut sellaiset tuotot, joista
sidosyrityksistä saadut tuotot on mainittava erikseen. 10.
Rahoitusomaisuuteen sekä vaihtuviin vastaaviin
kuuluviin sijoituksiin tehdyt arvontarkistukset. 11.
Korkokulut ja muut sellaiset kulut, joista
sidosyrityksille maksettavat määrät on mainittava erikseen. 12.
Verot tuloksesta. 13.
Tulos verojen jälkeen. 14.
Verot, joita ei ilmoiteta 1–13 kohdassa mainituissa
erissä. 15.
Tilikauden tulos. 15 artikla Tuloslaskelmaa
koskeva erityissäännös Kun yksittäiset tuotto- tai kuluerät ovat
poikkeuksellisia kooltaan tai toistumistiheydeltään, yrityksen on ilmoitettava
ne tuloslaskelmassa erikseen ja annettava tilinpäätöksen liitetiedoissa
selostukset niiden määrästä ja luonteesta. 16 artikla Pieniä ja
keskisuuria yrityksiä koskevat yksinkertaistukset 1.
Jäsenvaltioiden on sallittava, että pienet
yritykset laativat lyhennetyt taseet, joissa on vain 9 artiklassa kirjaimin ja
roomalaisin numeroin merkityt erät, ja antavat erikseen ne tiedot, jotka
vaaditaan annettaviksi vastaavien C.II kohdassa sekä oman pääoman ja
vastattavien C kohdassa ja jotka on merkitty sulkumerkeillä näissä kohdissa,
yhteismääränä kultakin kyseiseltä erältä. 2.
Jäsenvaltioiden on sallittava, että pienet ja
keskisuuret yritykset laativat lyhennetyt tuloslaskelmat seuraavasti: (a)
13 artikla: 1–5 kohdassa mainitut erät voidaan
yhdistää eräksi ”bruttotulos”; (b)
14 artikla: 1, 2, 3 ja 6 kohdassa mainitut erät
voidaan yhdistää eräksi ”bruttotulos”. 4 LUKU Tilinpäätöksen liitetiedot 17 artikla Tilinpäätöksen
liitetietojen sisältö, joka koskee kaikkia yrityksiä 1. Kaikkien yritysten on tämän
direktiivin muissa säännöksissä edellytettyjen tietojen lisäksi esitettävä
tilinpäätöksen liitetiedoissa ainakin seuraavat tiedot: (a)
tilinpäätöksen laatimisperiaatteet, erityisesti
vuositilinpäätöksen eri eriin sovellettu arvostusperuste; (b)
jos pysyvät vastaavat arvostetaan
uudelleenarvostukseen perustuvaan arvoon, taulukko, josta ilmenevät
uudelleenarvostusrahaston muutokset tilikauden aikana, sekä selostus siihen
sisältyvien erien verokohtelusta; kirjanpitoarvo, joka olisi kirjattu
taseeseen, jos pysyviä vastaavia ei olisi arvostettu uudelleen; (c)
jos rahoitusinstrumentit arvostetaan käypään
arvoon, on esitettävä seuraavat tiedot: i) merkittävät olettamukset, joihin
arvostusmallit ja -tekniikat perustuvat, jos käyvät arvot on määritetty 7
artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti; ii) kunkin rahoitusinstrumenttien ryhmän
osalta käypä arvo ja suoraan tuloslaskelmaan kirjatut arvonmuutokset sekä
käyvän arvon rahastoon kirjatut muutokset; iii) kunkin johdannaisinstrumentin lajin
osalta tiedot instrumenttien käytön laajuudesta ja niiden luonteesta mukaan
luettuina olennaiset ehdot, jotka saattavat vaikuttaa vastaisten rahavirtojen
määrään, ajoitukseen ja varmuuteen; iv) taulukko, josta ilmenevät käyvän arvon
rahaston muutokset tilikauden aikana; (d)
taseen ulkopuolisten taloudellisten sitoumusten,
vakuuksien tai ehdollisten erien yhteismäärä ja maininta esinevakuuksien
luonteesta ja muodosta; kaikki eläkkeitä ja sidosyrityksiä tai
osakkuusyrityksiä koskevat sitoumukset on ilmoitettava erikseen; (e)
yrityksen taseen ulkopuolisten järjestelyjen luonne
ja liiketoiminnallinen tarkoitus sekä kyseisten järjestelyjen taloudellinen
vaikutus yritykseen; (f)
sellaisten tilikauden jälkeisten olennaisten
tapahtumien luonne, jotka eivät ilmene tuloslaskelmasta tai taseesta, ja näiden
tapahtumien taloudellinen vaikutus; (g)
yritysten sellaisten velkojen määrä, jotka
erääntyvät myöhemmin kuin viiden vuoden kuluttua, sekä kaikkien yrityksen
sellaisten velkojen määrä, joista yritys on antanut esinevakuuden, ja maininta
vakuuden luonteesta ja muodosta; (h)
yrityksen ja lähipiirin väliset liiketoimet, mukaan
luettuna liiketoimen arvo, lähipiirisuhteen luonne ja muut tiedot, jotka ovat
välttämättömiä arvioitaessa yrityksen taloudellista asemaa, jos kyseisiä
liiketoimia ei ole toteutettu tavanomaisin markkinaehdoin. Tietoja
yksittäisistä liiketoimista voidaan koota yhteen lajeittain, paitsi jos
erilliset tiedot ovat välttämättömiä arvioitaessa lähipiirin liiketoimien
vaikutusta yrityksen taloudelliseen asemaan. 2.
Jäsenvaltiot eivät saa vaatia, että pienet
yritykset esittävät muita tietoja kuin tässä artiklassa edellytetään. 3.
Jos taseen ja tuloslaskelman liitetiedot esitetään
tämän luvun mukaisesti, ne on esitettävä samassa järjestyksessä kuin erät
esitetään taseessa ja tuloslaskelmassa. 18 artikla Keskisuuria ja
suuria yrityksiä sekä yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä koskevat
lisätiedot 1.
Keskisuurten ja suurten yritysten sekä yleisen edun
kannalta merkittävien yhteisöjen on tämän direktiivin 17 artiklassa ja muissa
säännöksissä edellytettyjen tietojen lisäksi esitettävä tilinpäätöksen
liitetiedoissa seuraavat tiedot: (a)
erilaisista pysyvien vastaavien eristä: i) hankintameno tai tuotantokustannukset
tai, jos on käytetty vaihtoehtoista arvostusperustetta, käypä arvo tai
uudelleenarvostukseen perustuva arvo tilikauden alussa ja lopussa; ii) lisäykset, luovutukset ja siirrot
tilikauden aikana; iii) kertyneet arvontarkistukset tilikauden
alussa ja lopussa; iv) tilikauden aikana kirjatut
arvontarkistukset; v) lisäyksiin, luovutuksiin ja siirtoihin
liittyvät kertyneiden arvontarkistusten muutokset tilikauden aikana; vi) jos korko aktivoidaan 11 artiklan 7
kohdan mukaisesti, tilikauden aikana aktivoitu määrä; (b)
jos pysyviin tai vaihtuviin vastaaviin tehdään
arvontarkistuksia ainoastaan verotuksellisista syistä, tällaisten
arvontarkistusten määrä ja niiden syyt; (c)
jos rahoitusinstrumentit arvostetaan hankintamenoon
tai tuotantokustannuksiin: i) kunkin johdannaisinstrumenttien lajin
osalta: –
instrumenttien käypä arvo, jos arvo voidaan
määritellä jollakin 7 artiklan 7 kohdan a alakohdassa säädetyistä
menetelmistä; –
tiedot instrumenttien käytön laajuudesta ja niiden
luonteesta; ii) sellaisen rahoitusomaisuuden osalta,
joka on kirjattu käypää arvoa korkeampaan arvoon: –
joko yksittäisten omaisuuserien tai
tarkoituksenmukaisten omaisuuseräryhmien kirjanpitoarvo ja käypä arvo; –
perustelut sille, ettei kirjanpitoarvoa ole
alennettu, mukaan luettuna perusteltu näyttö siitä, että arvo myöhemmin jälleen
saavutetaan; (d)
hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäsenille
näiden tehtävistä tilikaudella maksetut korvaukset sekä näiden elinten entisten
jäsenten osalta syntyvät tai tehdyt eläkesitoumukset; nämä tiedot on
ilmoitettava yhteismääränä kunkin henkilöryhmän osalta. Jäsenvaltiot voivat olla vaatimatta näitä tietoja,
jos niiden perusteella on mahdollista saada selville tällaisen elimen tietyn
jäsenen asema; (e)
hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäsenille
annettujen ennakkojen ja luottojen määrä, maininta korkokannoista, tärkeimmistä
ehdoista ja takaisin maksetuista, kuluiksi kirjatuista tai luovutuista määristä
sekä kaikenlaiset kyseisten jäsenten puolesta annetut vastuusitoumukset; nämä
tiedot on ilmoitettava yhteismääränä kunkin henkilöryhmän osalta; (f)
yrityksen palveluksessa tilikaudella olleiden
henkilöiden keskimääräinen lukumäärä ryhmiteltynä sekä tilikauden
henkilöstökulut palkkojen ja palkkioiden, sosiaaliturvamaksujen ja eläkemenojen
mukaan ryhmiteltyinä, jollei näitä kuluja ilmoiteta erikseen tuloslaskelmassa; (g)
taseeseen merkittävät laskennalliset verot
tilikauden lopussa ja niiden muutokset tilikauden aikana; (h)
jokaisen sellaisen yrityksen nimi ja kotipaikka,
jossa yrityksellä on omistusyhteys joko suoraan tai sellaisen henkilön kautta,
joka toimii omissa nimissään mutta yrityksen lukuun, sekä tämän pääomaosuuden
suuruus, asianomaisen yrityksen oman pääoman määrä sekä sen sellaisen viimeisen
tilikauden tulos, jonka tilinpäätös on hyväksytty; omaa pääomaa ja tulosta
koskevat tiedot voidaan jättää antamatta, jos asianomainen yritys ei julkista
tasettaan eikä ole yrityksen määräysvallassa. Jäsenvaltiot voivat sallia, että ensimmäisessä
alakohdassa edellytetyt tiedot annetaan direktiivin 2009/101/EY 3 artiklan 1 ja
3 kohdan mukaisesti talletetussa katsauksessa; katsauksen tallettamisesta on
ilmoitettava tilinpäätöksen liitetiedoissa. Jäsenvaltiot voivat myös sallia,
että tiedot jätetään antamatta, jos ne ovat omiaan aiheuttamaan vakavaa haittaa
jollekin niistä yrityksistä, joita ne koskevat. Jäsenvaltiot voivat vaatia,
että tietojen antamatta jättämiseen on saatava ennakkolupa
hallintoviranomaiselta tai tuomioistuimelta. Tietojen antamatta jättämisestä on
ilmoitettava tilinpäätöksen liitetiedoissa; (i)
enimmäispääoman rajoissa tilikauden aikana
merkittyjen osakkeiden määrä ja nimellisarvo tai nimellisarvon puuttuessa
kirjanpidollinen vasta-arvo, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin
2009/101/EY 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tai direktiivin 77/91/ETY 2
artiklan c alakohdassa vahvistettujen pääoman määrää koskevien säännösten
soveltamista; (j)
jos osakelajeja on useampia, kutakin lajia olevien
osakkeiden määrä ja nimellisarvo tai nimellisarvon puuttuessa kirjanpidollinen
vasta-arvo; (k)
kaikki nautintakirjat (”part bénéficiaire”),
vaihtovelkakirjat, warrantit, optiot tai muut vastaavat arvopaperit tai
oikeudet sekä maininta niiden määrästä ja niihin kuuluvista oikeuksista; (l)
jokaisen sellaisen yrityksen nimi ja päätoimipaikka
tai kotipaikka sekä oikeudellinen muoto, jonka vastuunalainen yhtiömies
kyseinen yritys on; (m)
sen yrityksen nimi ja kotipaikka, joka laatii sen
suurimman yrityskokonaisuuden konsolidoidun tilinpäätöksen, johon yritys
tytäryrityksenä kuuluu; (n)
sen yrityksen nimi ja kotipaikka, joka laatii sen
pienimmän yrityskokonaisuuden konsolidoidun tilinpäätöksen, johon yritys
tytäryrityksenä kuuluu ja joka kuuluu myös m alakohdassa tarkoitettuun
yrityskokonaisuuteen; (o)
paikka, josta m ja n alakohdassa tarkoitetuista
konsolidoiduista tilinpäätöksistä voidaan saada jäljennökset, jos kyseiset
tilinpäätökset ovat saatavilla; (p)
ehdotus tuloksen käyttämiseksi; (q)
tuloksen käyttämistapa. 2.
Jäsenvaltioiden ei tarvitse seuraavissa tapauksissa
soveltaa h alakohtaa sellaiseen kansallisen lainsäädäntönsä alaiseen
yritykseen, joka on emoyritys: (a)
jos asianomainen yritys sisältyy kyseisen
emoyrityksen laatimaan konsolidoituun tilinpäätökseen tai 24 artiklan 5
kohdassa tarkoitettuun suuremman yrityskokonaisuuden konsolidoituun tilinpäätökseen;
(b)
jos asianomaisen yrityksen pääomaan kohdistuvat
oikeudet merkitään emoyrityksen vuositilinpäätökseen 8 artiklan 6 kohdan
mukaisesti tai konsolidoituun tilinpäätökseen, jonka kyseinen emoyritys laatii
27 artiklan 1–8 kohdan mukaisesti. 19 artikla Suuria
yrityksiä ja yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä koskevat lisätiedot 1.
Suurten yritysten ja yleisen edun kannalta
merkittävien yhteisöjen on tämän direktiivin 17 ja 18 artiklassa ja muissa
säännöksissä edellytettyjen tietojen lisäksi esitettävä tilinpäätöksen
liitetiedoissa seuraavat tiedot: (a)
nettoliikevaihdon erittely toimialoittain ja
maantieteellisten markkinoiden mukaan, jos nämä toimialat ja markkinat eroavat
merkittävästi toisistaan ottaen huomioon tuotteiden myynnin ja palvelujen tarjoamisen
järjestäminen; (b)
kaikki lakisääteisen tilintarkastajan tai
tilintarkastusyhteisön vuositilinpäätöksen lakisääteisestä tilintarkastuksesta
tilikaudelta perimät palkkiot sekä kaikki muut palkkiot, jotka kyseinen
tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö on perinyt muista varmuuden
hankkimiseen liittyvistä palveluista, veroneuvontapalveluista ja kaikista
muista oheispalveluista. 2.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että 1 kohdan a
alakohdassa tarkoitetut tiedot jätetään antamatta, jos niiden antaminen on
omiaan aiheuttamaan vakavaa haittaa kyseiselle yritykselle. Jäsenvaltiot voivat
vaatia, että tietojen antamatta jättämiseen on saatava ennakkolupa
hallintoviranomaiselta tai tuomioistuimelta. Tietojen antamatta jättämisestä on
ilmoitettava tilinpäätöksen liitetiedoissa. 5 LUKU Toimintakertomus 20 artikla Toimintakertomuksen
sisältö 1.
Toimintakertomuksessa on oltava ainakin oikean
kuvan antava selostus yrityksen liiketoiminnan kehittymisestä ja tuloksesta
sekä yrityksen asemasta, mukaan luettuna kuvaus sen merkittävimmistä tulevista
riskeistä ja epävarmuustekijöistä. Selostuksen on oltava tasapuolinen ja kattava
analyysi yrityksen liiketoiminnan kehittymisestä ja tuloksesta sekä yrityksen
asemasta, ja sen on vastattava yrityksen kokoa ja moninaisuutta. Analyysin on sisällettävä yrityksen kehityksen,
tuloksen tai aseman ymmärtämisen edellyttämässä laajuudessa tärkeimmät sekä
taloudelliset että tarvittaessa muut kuin taloudelliset tulosindikaattorit,
jotka ovat merkityksellisiä yrityksen liiketoiminnalle, mukaan luettuina tiedot
ympäristöä ja työntekijöitä koskevista seikoista. Toimintakertomuksessa esitettävään analyysiin on
tarvittaessa sisällytettävä tietoa ja lisäselvityksiä vuositilinpäätöksessä
esitetyistä luvuista. 2.
Toimintakertomuksessa on myös annettava (a)
tiedot kaikista tilikauden päättymisen jälkeisistä
tärkeistä tapahtumista; (b)
tiedot yrityksen todennäköisestä tulevasta
kehityksestä; (c)
tiedot tutkimus- ja kehitystoiminnasta; (d)
direktiivin 77/91/ETY 22 artiklan 2 kohdassa
tarkoitetut tiedot omien osakkeiden hankkimisesta; (e)
tiedot yrityksen sivuliikkeiden olemassaolosta; (f)
yrityksen käyttämien rahoitusvälineiden osalta, jos
tämä on olennaista yrityksen varojen, velkojen, taloudellisen aseman sekä
voiton tai tappion arvioimisen kannalta: i) yrityksen rahoitusriskien hallinnan
tavoitteet ja menettelytavat, mukaan luettuna kunkin sellaisen ennakoidun
liiketoimen päälajin suojausmenettely, johon sovelletaan suojauslaskentaa; ii) yrityksen hinta-, luotto-,
likviditeetti- ja kassavirtariskit. 3.
Jäsenvaltiot voivat vapauttaa pienet yritykset
toimintakertomuksen laatimisvelvollisuudesta, jos liitetiedoissa annetaan
direktiivin 77/91/ETY 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot omien
osakkeiden hankkimisesta. 4.
Jäsenvaltiot voivat vapauttaa keskisuuret yritykset
1 kohdan kolmannessa alakohdassa asetetusta velvollisuudesta siltä osin kuin se
koskee muita kuin taloudellisia tietoja. 21 artikla Yhtiön
hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskeva selvitys 1.
Yleisen edun kannalta merkittävän yhteisön on
sisällytettävä toimintakertomukseensa selvitys hallinnointi- ja
ohjausjärjestelmästään. Kyseinen selvitys on sisällytettävä erillisenä kohtana
toimintakertomukseen, ja siinä on esitettävä ainakin seuraavat tiedot: (a)
viittaus yhteen tai useampiin seuraavista: i) hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän
säännöstö, jota yrityksen on noudatettava, ii) hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän
säännöstö, jota yritys on mahdollisesti päättänyt vapaaehtoisesti noudattaa, iii) tiedot kaikista yrityksen soveltamista
kansallisen lainsäädännön vaatimukset ylittävistä hallinnointi- ja
ohjauskäytänteistä. Viitattaessa i ja ii alakohdassa tarkoitettuun
hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän säännöstöön yrityksen on ilmoitettava myös,
missä asianomaiset tekstit ovat julkisesti nähtävillä. Viitattaessa iii
alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin yrityksen on asetettava hallinnointi- ja
ohjauskäytänteensä julkisesti saataville; (b)
jos yritys poikkeaa kansallisen lainsäädännön
mukaisesti a alakohdan i tai ii alakohdassa tarkoitetusta hallinnointi- ja
ohjausjärjestelmän säännöstöstä, selvitys siitä, mistä säännöstön kohdista se
poikkeaa ja minkä vuoksi. Niissä tapauksissa, joissa yritys on päättänyt olla
soveltamatta mitään a alakohdan i tai ii alakohdassa tarkoitettuja
hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän sääntöjä, sen on perusteltava valintansa; (c)
kuvaus yrityksen sisäisen valvonnan ja
riskienhallinnan järjestelmien pääpiirteistä suhteessa taloudelliseen
raportointiin; (d)
julkisista ostotarjouksista annetun Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY[32] 10 artiklan 1 kohdan c, d, f,
h ja i alakohdassa edellytetyt tiedot, jos yritys kuuluu kyseisen direktiivin
soveltamisalaan; (e)
yhtiökokouksen toiminta ja sen tärkeimmät
toimivalta-alat sekä kuvaus osakkeenomistajien oikeuksista ja siitä, miten
niitä voidaan käyttää, mikäli tämä tieto ei käy täysimääräisesti ilmi
kansallisesta lainsäädännöstä; (f)
hallinto-, johto- ja valvontaelinten ja niiden
valiokuntien kokoonpano ja toiminta. 2.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että tämän artiklan 1
kohdassa edellytetyt tiedot annetaan erillisessä kertomuksessa, joka
julkaistaan yhdessä toimintakertomuksen kanssa, tai että toimintakertomuksessa
mainitaan, missä tällainen asiakirja on julkisesti saatavilla yrityksen
verkkosivustolla. Jos tiedot annetaan erillisessä kertomuksessa,
hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä annettuun selvitykseen voi sisältyä
viittaus toimintakertomukseen, jossa tämän artiklan 1 kohdan d alakohdassa
tarkoitetut tiedot ovat saatavilla. Tämän artiklan 1 kohdan c ja d
alakohdan säännösten osalta lakisääteisen tilintarkastajan on annettava 34 artiklan
1 kohdan toisen alakohdan mukainen lausunto. Edellä 1 kohdan a, b, e ja
f alakohdassa tarkoitettujen tietojen osalta jäsenvaltioiden on
varmistettava, että lakisääteinen tilintarkastaja tarkastaa, että hallinnointi-
ja ohjausjärjestelmästä on annettu selvitys. 3.
Jäsenvaltiot voivat, tämän kuitenkaan rajoittamatta
46 artiklan soveltamista, vapauttaa 1 kohdan a, b, e ja f alakohdan
soveltamisesta yleisen edun kannalta merkittävät yhteisöt, jotka ovat
yksinomaan laskeneet liikkeeseen muita arvopapereita kuin Euroopan parlamentin
ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa
tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla kaupattavia osakkeita, lukuun
ottamatta tapauksia, joissa tällaiset yhteisöt ovat laskeneet liikkeeseen
direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 15 alakohdassa tarkoitetussa
monenkeskisessä kaupankäyntijärjestelmässä kaupattavia osakkeita. 6 LUKU Konsolidoidut tilinpäätökset ja kertomukset 22 artikla Soveltamisala Sovellettaessa tätä lukua emoyritystä ja
kaikkia sen tytäryrityksiä pidetään konsolidoitavina yrityksinä, jos joko
emoyritys tai yksi tai useampi tytäryritys on yritysmuodoltaan jokin liitteessä
I tai liitteessä II tarkoitetuista yrityksistä. 23 artikla Konsolidoidun
tilinpäätöksen laatimista koskeva vaatimus 1.
Jäsenvaltion on vaadittava, että sen kansallisen
lainsäädännön alaiset yritykset laativat konsolidoidun tilinpäätöksen ja
konsolidoidun toimintakertomuksen, jos kyseisellä yrityksellä (emoyrityksellä)
on määräysvalta yhdessä tai useammassa yrityksessä (tytäryrityksessä) jossakin
seuraavista tilanteista: (a)
se omistaa enemmistön kyseisen toisen yrityksen
(kyseisten toisten yritysten) osakkeenomistajien tai jäsenten äänimäärästä; (b)
se on oikeutettu asettamaan tai erottamaan kyseisen
toisen yrityksen (kyseisten toisten yritysten) hallinto-, johto-, tai
valvontaelinten jäsenten enemmistön ja samalla on itse kyseisen toisen
yrityksen (kyseisten toisten yritysten) osakkeenomistaja tai jäsen; (c)
sillä on oikeus käyttää määräävää vaikutusvaltaa
kyseisessä toisessa yrityksessä, jossa (kyseisissä toisissa yrityksissä,
joissa) se on osakkeenomistajana tai jäsenenä, tämän (niiden) kanssa tehdyn
sopimuksen taikka tämän (niiden) perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksen
määräyksen nojalla, jos sen lainsäädännön mukaan, jonka alainen kyseinen toinen
yritys on (kyseiset toiset yritykset ovat), tällainen sopimus tai määräys on
sallittu; (d)
sillä on valtuudet käyttää tai se tosiasiallisesti
käyttää määräävää vaikutusvaltaa tai määräysvaltaa kyseisessä toisessa
yrityksessä (kyseisissä toisissa yrityksissä); (e)
emoyritys johtaa kyseistä yritystä ja kyseistä
toista yritystä (kyseisiä toisia yrityksiä) yhtenäiseltä pohjalta; (f)
se on kyseisen toisen yrityksen (kyseisten toisten
yritysten) osakkeenomistaja tai jäsen ja i) enemmistö kyseisen (yhden tai useamman)
toisen yrityksen hallinto-, johto- tai valvontaelinten niistä jäsenistä, jotka
ovat olleet toimessaan tilikaudella ja edellisellä tilikaudella sekä
konsolidoidun tilinpäätöksen laatimiseen asti, on valittu yksinomaan
käyttämällä sen äänioikeutta; tai ii) käyttää yksin kyseisen toisen yrityksen
(kyseisten toisten yritysten) osakkeenomistajien tai jäsenten äänimäärän
enemmistöä sen (niiden) muiden osakkeenomistajien tai jäsenten kanssa tehdyn
sopimuksen perusteella. Edellä olevaa i alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta,
jos kolmannella osapuolella on a, b tai c alakohdassa tarkoitettu asema
kyseisessä toisessa yrityksessä (kyseisissä toisissa yrityksissä). 2.
Sovellettaessa 1 kohdan a, b ja f alakohtaa luetaan
emoyrityksellä oleviin äänestämistä, asettamista tai erottamista koskeviin
oikeuksiin myös muilla tytäryrityksillä sekä sellaisilla henkilöillä olevat
tällaiset oikeudet, jotka toimivat omissa nimissään mutta emoyrityksen tai
muiden tytäryritysten lukuun. 3.
Sovellettaessa 1 kohdan a, b ja f alakohtaa ei 2
kohdassa tarkoitettuihin oikeuksiin lueta oikeuksia, (a)
jotka liittyvät osakkeisiin tai osuuksiin, joita
hallitaan jonkin muun kuin emoyrityksen tai sen tytäryrityksen lukuun; tai (b)
jotka liittyvät vakuudeksi saatuihin osakkeisiin
tai osuuksiin, jos näitä oikeuksia käytetään saatujen ohjeiden mukaisesti,
taikka osakkeisiin tai osuuksiin, joiden hallinta perustuu tavanomaiseen
liiketoimintaan kuuluvaan lainanantoon, jos niiden äänioikeutta käytetään
vakuudenantajan eduksi. 4.
Sovellettaessa 1 kohdan a ja f alakohtaa on
tytäryrityksen osakkeenomistajien tai jäsenten koko äänimäärästä vähennettävä
tällä yrityksellä itsellään tai sen tytäryrityksellä taikka omissa nimissään
mutta näiden yritysten lukuun toimivalla henkilöllä olevien osakkeiden tai
osuuksien äänimäärä. 5.
Sekä emoyritys että kaikki sen tytäryritykset on
konsolidoitava tytäryritysten kotipaikan sijainnista riippumatta, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 24 artiklan 10 kohdan soveltamista. 6.
Sovellettaessa 5 kohtaa pidetään tytäryrityksen
tytäryritystä konsolidoitavan yrityksen emoyrityksen tytäryrityksenä. 7.
Jäsenvaltio voi vaatia, että sen kansallisen
lainsäädännön alainen yritys laatii konsolidoidun tilinpäätöksen ja
konsolidoidun toimintakertomuksen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän
artiklan ja 22–24 artiklan soveltamista, jos (a)
tätä yritystä sekä yhtä tai useampaa yritystä,
johon se ei ole 1 kohdan a–f alakohdassa tarkoitetussa yhteydessä,
johdetaan yhtenäiseltä pohjalta tämän yrityksen kanssa tehdyn sopimuksen taikka
näiden yritysten perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksen määräysten nojalla; tai (b)
tämän yrityksen ja yhden tai useamman sellaisen
yrityksen hallinto-, johto- tai valvontaelinten enemmistöön, johon se ei ole 1
kohdan a–f alakohdassa tarkoitetussa yhteydessä, kuuluu tilikaudella ja
konsolidoidun tilinpäätöksen laatimiseen asti samoja henkilöitä. Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa siinä
määritellyssä suhteessa toisiinsa olevia yrityksiä ja kaikkia niiden
tytäryrityksiä pidetään konsolidoitavina yrityksinä, jos yksi tai useampi
näistä yrityksistä on yritysmuodoltaan liitteessä I tai liitteessä II
tarkoitettu yritys. Tässä kohdassa tarkoitettuun konsolidoituun
tilinpäätökseen ja konsolidoituun toimintakertomukseen sovelletaan tämän
artiklan 5 ja 6 kohtaa, 24 artiklan 1–3 kohtaa ja 10 kohtaa sekä 25–29
artiklaa. Jokainen viittaus emoyritykseen tarkoittaa viittausta ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettuun yritykseen. Konsolidoituun tilinpäätökseen otettavat
erät ”pääoma”, ”ylikurssirahasto”, ”uudelleenarvostusrahasto”, ”rahastot”,
”edellisten tilikausien tulos” ja ”tilikauden tulos” merkitään kaikkien tämän
kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen yritysten mainittujen erien
yhteismääränä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 25 artiklan 3
kohdan toisen alakohdan soveltamista. 24 artikla Vapautukset
konsolidoinnista 1.
Pienet ryhmät on vapautettava konsolidoidun
tilinpäätöksen ja konsolidoidun toimintakertomuksen laatimisvelvollisuudesta,
paitsi jos jokin sidosyritys on yleisen edun kannalta merkittävä yhteisö. 2.
Jäsenvaltiot voivat säätää, että keskisuuret ryhmät
vapautetaan konsolidoidun tilinpäätöksen ja konsolidoidun toimintakertomuksen
laatimisvelvollisuudesta, paitsi jos jokin sidosyritys on yleisen edun kannalta
merkittävä yhteisö. 3.
Jäsenvaltiot voivat myöntää vapautuksen
konsolidoidun tilinpäätöksen ja konsolidoidun toimintakertomuksen
laatimisvelvollisuudesta, jos emoyritys ei ole yritysmuodoltaan jokin
liitteessä I tai liitteessä II tarkoitetuista yrityksistä. 4.
Jäsenvaltion on, tämän kuitenkaan rajoittamatta
tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan soveltamista, vapautettava konsolidoidun
tilinpäätöksen ja konsolidoidun toimintakertomuksen laatimisvelvollisuudesta
kaikki sellaiset kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön alaiset
emoyritykset, jotka ovat samalla jonkin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön
alaisen emoyrityksen tytäryrityksiä, seuraavissa kahdessa tapauksessa: (a)
emoyrityksellä on kaikki vapautettavan yrityksen
osakkeet tai osuudet. Tämän yrityksen niitä osakkeita tai osuuksia, jotka ovat
sen hallinto-, johto- tai valvontaelinten jäsenillä lakiin taikka
perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksen määräykseen perustuvan velvoitteen
perusteella, ei tällöin lueta mukaan; (b)
emoyrityksellä on vähintään 90 prosenttia
vapautettavan yrityksen osakkeista tai osuuksista, ja tämän yrityksen muut osakkeenomistajat
tai jäsenet ovat suostuneet vapauttamiseen. 5.
Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen vapautusten on
täytettävä kaikki seuraavat edellytykset: (a)
vapautettava yritys sekä, tämän kuitenkaan
rajoittamatta 10 kohdan soveltamista, kaikki sen tytäryritykset otetaan
huomioon sellaisen suuremman yrityskokonaisuuden konsolidoidussa
tilinpäätöksessä, jonka emoyritys on jonkin jäsenvaltion lainsäädännön alainen; (b)
a alakohdassa tarkoitetun konsolidoidun
tilinpäätöksen ja suuremman yrityskokonaisuuden konsolidoidun toimintakertomuksen
laatii tämän yrityskokonaisuuden emoyritys sen jäsenvaltion lainsäädännön
mukaisesti, jonka alainen emoyritys on, noudattaen tätä direktiiviä; (c)
vapautettavan yrityksen osalta julkistetaan a
alakohdassa tarkoitettu konsolidoitu tilinpäätös ja b alakohdassa tarkoitettu
konsolidoitu toimintakertomus, tilintarkastuksen suorittamisesta vastuussa
olevan henkilön antama kertomus ja, tarvittaessa, jäljempänä 7 kohdassa
tarkoitetut liitteet sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jonka alainen kyseinen
yritys on, noudattaen 30 artiklaa. Kyseinen jäsenvaltio voi vaatia, että nämä
asiakirjat julkistetaan sen virallisella kielellä ja että käännös on
virallisesti vahvistettu; (d)
vapautettavan yrityksen vuositilinpäätöksen
liitetiedoissa on esitettävä seuraavat tiedot: i) sen emoyrityksen nimi ja kotipaikka,
joka laatii a alakohdassa tarkoitetun konsolidoidun tilinpäätöksen; ii) vapautus konsolidoidun tilinpäätöksen
ja konsolidoidun toimintakertomuksen laatimisvelvollisuudesta. 6.
Jos kaikki 5 kohdassa säädetyt edellytykset
täyttyvät ja sellaiset osakkeenomistajat tai jäsenet, jotka omistavat
vähimmäisosuuden vapautettavan yrityksen merkitystä pääomasta, eivät ole
viimeistään kuusi kuukautta ennen tilikauden päättymistä vaatineet
konsolidoidun tilinpäätöksen laatimista, jäsenvaltio voi muissa kuin
4 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa vapauttaa konsolidoidun
tilinpäätöksen ja konsolidoidun toimintakertomuksen laatimisvelvollisuudesta
sellaisen, kansallisen lainsäädäntönsä alaisen emoyrityksen, joka on samalla
jonkin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön alaisen emoyrityksen tytäryritys,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 3 artiklan
6 kohdan soveltamista. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa mainitun
vähimmäisosuuden enintään 10 prosentiksi julkisten osakeyhtiöiden ja
kommandiittiosakeyhtiöiden osalta ja enintään 20 prosentiksi muiden
yritysmuotojen osalta. Jäsenvaltio ei saa asettaa tämän vapautuksen
edellytykseksi, että myös 5 kohdan a alakohdassa tarkoitetun konsolidoidun
tilinpäätöksen laativa emoyritys on sen kansallisen lainsäädännön alainen. Jäsenvaltio ei saa asettaa vapautukselle 5 kohdan
a alakohdassa tarkoitetun konsolidoidun tilinpäätöksen laatimista tai
tilintarkastusta koskevia edellytyksiä. 7.
Jäsenvaltio voi asettaa 4, 5 ja 6 kohdassa
tarkoitettujen vapautusten edellytykseksi sen, että 5 kohdan a alakohdassa
tarkoitetussa konsolidoidussa tilinpäätöksessä tai sen liitteessä annetaan
lisätietoja tämän direktiivin mukaisesti, jos tällaisia tietoja vaaditaan
kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön alaisilta yrityksiltä, jotka
ovat vastaavissa olosuhteissa velvollisia laatimaan konsolidoidun
tilinpäätöksen. 8.
Jäsenvaltiot saavat 4–7 kohdan rajoittamatta
soveltaa konsolidoitujen tilinpäätösten tai konsolidoitujen toimintakertomusten
laatimista koskevaa lainsäädäntöään siltä osin kuin näitä asiakirjoja vaaditaan i) tietojen antamiseksi työntekijöille tai
heidän edustajilleen; tai ii) annettaviksi hallintoviranomaisille tai
tuomioistuimille niiden omaa käyttöä varten. 9.
Jäsenvaltio voi, tämän kuitenkaan rajoittamatta
tämän artiklan 2 ja 3 kohdan ja 3 artiklan 6 kohdan soveltamista,
vapauttaa konsolidoidun tilinpäätöksen ja konsolidoidun toimintakertomuksen
laatimisvelvollisuudesta kaikki sellaiset kansallisen lainsäädäntönsä alaiset
emoyritykset, jotka ovat jonkin sellaisen emoyrityksen tytäryrityksiä, joka ei
ole minkään jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön alainen, jos seuraavat
edellytykset täyttyvät: (a)
vapautettava yritys sekä, tämän kuitenkaan
rajoittamatta 10 artiklan soveltamista, kaikki sen tytäryritykset otetaan
huomioon laajemman yrityskokonaisuuden konsolidoidussa tilinpäätöksessä; (b)
a alakohdassa tarkoitettu konsolidoitu tilinpäätös
ja, tarvittaessa, konsolidoitu toimintakertomus laaditaan tämän direktiivin
mukaisesti tai tämän direktiivin mukaisesti laadittuja konsolidoituja
tilinpäätöksiä ja konsolidoituja toimintakertomuksia vastaavalla tavalla; (c)
yksi tai useampi henkilö, joka on hyväksytty
tilintarkastajaksi sen kansallisen lainsäädännön mukaan, jonka alainen
tilinpäätöksen laatinut yritys on, on tarkastanut a alakohdassa tarkoitetun
konsolidoidun tilinpäätöksen. Sovelletaan 5 kohdan c ja d alakohtaa sekä 6–8
kohtaa. Jäsenvaltio voi säätää tässä kohdassa
tarkoitetuista vapautuksista vain, jos se säätää samoista vapautuksista 4–8
kohdan mukaisesti. 10.
Yritystä ei tarvitse sisällyttää konsolidoituun
tilinpäätökseen, jos seuraavista edellytyksistä ainakin yksi täyttyy: (a)
huomattavat ja pitkäaikaiset rajoitukset estävät
merkittävästi i) emoyritystä käyttämästä oikeuksiaan,
joita sillä on kyseisen yrityksen varoihin tai johtoon nähden, tai ii) kyseisen yrityksen yhtenäisen
johtamisen, kun se on jossakin 23 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista
suhteista; (b)
tiedot, jotka tarvitaan tämän direktiivin mukaiseen
konsolidoidun tilinpäätöksen laatimiseen, eivät ole saatavissa ilman
suhteettomia kustannuksia tai kohtuutonta viivytystä; (c)
kyseisen yrityksen osakkeet tai osuudet ovat
hallussa yksinomaan edelleen luovuttamista varten. Tätä kohtaa sovelletaan myös yleisen edun kannalta
merkittäviin yhteisöihin. 25 artikla Konsolidoidun
tilinpäätöksen laatiminen 1.
Konsolidoituun tilinpäätökseen sovelletaan 2 ja 3
lukua ottaen huomioon keskeiset mukautukset, jotka ovat tarpeen otettaessa
huomioon konsolidoidun tilinpäätöksen erityispiirteet vuositilinpäätökseen
verrattuna. 2.
Konsolidointiin kuuluvien yritysten varat ja
vastuut otetaan täysimääräisinä konsolidoituun taseeseen. 3.
Konsolidointiin kuuluvien yritysten osakkeiden tai
osuuksien kirjanpitoarvot oikaistaan vastaamaan osuutta, jota ne edustavat
näiden yritysten omasta pääomasta, seuraavasti: (a)
tällainen vastaavuusoikaisu tehdään sen hetken
kirjanpitoarvon pohjalta, jona yritys ensimmäisen kerran sisällytetään
konsolidoituun tilinpäätökseen. Vastaavuusoikaisuista aiheutuvat erot merkitään
mahdollisuuksien mukaan suoraan sellaisten konsolidoidussa taseessa olevien
erien kohdalle, joiden arvo on niiden kirjanpitoarvoa suurempi tai pienempi; (b)
jäsenvaltio voi sallia tai vaatia
vastaavuusoikaisun tekemisen sen arvon perusteella, joka todennettavissa
olevilla varoilla ja vastuilla oli osakkeiden tai osuuksien hankintapäivänä tai
sinä päivänä, jona yrityksestä tuli tytäryritys, jos osakkeet tai osuudet on
hankittu eri ajankohtina; (c)
kaikki a alakohdan soveltamisen jälkeen jäljellä
olevat tai b alakohdan soveltamisesta johtuvat erot ilmoitetaan konsolidoidussa
taseessa liikearvona. Liikearvon laskentamenetelmistä sekä kaikista
merkittävistä muutoksista suhteessa edelliseen tilikauteen on annettava
selvitys tilinpäätöksen liitetiedoissa. Jos jäsenvaltio sallii positiivisen ja
negatiivisen liikearvon kuittaamisen toisiaan vastaan, tilinpäätöksen
liitetiedoissa on myös esitettävä analyysi liikearvosta. Negatiivinen liikearvo
voidaan siirtää konsolidoituun tuloslaskelmaan, jos sellainen käsittely on 2
luvussa säädettyjen periaatteiden mukainen. Ensimmäinen alakohta ei kuitenkaan koske
emoyrityksellä itsellään tai muulla konsolidointiin kuuluvalla yrityksellä
olevia emoyrityksen osakkeita tai osuuksia. Konsolidoidussa tilinpäätöksessä
tällaisia osakkeita tai osuuksia pidetään omina osakkeina tai osuuksina 3 luvun
mukaisesti. 4.
Konsolidointiin kuuluvien tytäryritysten sellaisia
osakkeita tai osuuksia vastaava määrä, jotka ovat muiden kuin konsolidointiin
kuuluvien yritysten hallussa, on ilmoitettava konsolidoidussa taseessa
määräysvallattomien omistajien osuuksina. 5.
Konsolidointiin kuuluvien yritysten tuotot ja kulut
ilmoitetaan täysimääräisinä konsolidoidussa tuloslaskelmassa. 6.
Konsolidointiin kuuluvien tytäryritysten
sellaisille osakkeille tai osuuksille kuuluva osuus tuloksesta, jotka ovat
muiden kuin konsolidointiin kuuluvien yritysten hallussa, on ilmoitettava
konsolidoidussa tuloslaskelmassa määräysvallattomien omistajien osuuksiin
liittyvänä tuloksena. 7.
Konsolidoidussa tilinpäätöksessä on ilmoitettava
konsolidointiin kuuluvien yritysten varat ja vastuut, taloudellinen asema sekä
tulos niin kuin ne olisivat yksi yritys. 8.
Konsolidoitu tilinpäätös on laadittava samalta
päivältä kuin emoyrityksen vuositilinpäätös. Jäsenvaltio voi kuitenkin vaatia tai sallia, että
konsolidoitu tilinpäätös laaditaan eri päivältä, jotta voidaan ottaa huomioon
useimpien tai tärkeimpien konsolidointiin kuuluvien yritysten
tilinpäätöspäivät. Tällainen poikkeaminen ja sen perustelut on ilmoitettava
konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa. Lisäksi on otettava huomioon tai
ilmoitettava konsolidointiin kuuluvan yrityksen varoja ja vastuita,
taloudellista asemaa sekä tulosta koskevat tärkeät tapahtumat kyseisen
yrityksen tilinpäätöspäivän ja konsolidoidun tilinpäätöksen päivän välisenä
aikana. Jos yrityksen tilinpäätöspäivä on aikaisemmin kuin
kolme kuukautta ennen konsolidoidun tilinpäätöksen päivää, yritys on
konsolidoitava konsolidoidun tilinpäätöksen päivältä laaditun
välitilinpäätöksen perusteella. 9.
Jos konsolidointiin kuuluvien yritysten joukko on
tilikauden aikana merkittävästi muuttunut, konsolidoidussa tilinpäätöksessä on
annettava tietoja, joiden avulla on mahdollista vertailla peräkkäisiä
konsolidoituja tilinpäätöksiä. Jos tällainen muutos on huomattava, tämä
velvollisuus voidaan täyttää laatimalla oikaistu vertaileva tase ja oikaistu
vertaileva tuloslaskelma. 10.
Konsolidoituun tilinpäätökseen sisällytettävät
varat ja vastuut arvostetaan yhdenmukaisten menetelmien mukaisesti ja 2 luvun
mukaisesti. 11. Yrityksen, joka laatii
konsolidoidun tilinpäätöksen, on sovellettava samoja arvostusperusteita kuin
vuositilinpäätöksessään. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia tai vaatia, että
konsolidoidussa tilinpäätöksessä käytetään muita 2 luvun mukaisia
arvostusperusteita. Tällainen poikkeaminen ja sen perustelut on ilmoitettava
konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa. 12. Jos konsolidointiin kuuluvat
yritykset ovat arvostaneet konsolidoituun tilinpäätökseen sisällytettävät varat
ja vastuut konsolidoinnissa sovellettavista arvostusmenetelmistä poikkeavalla
tavalla, ne on arvostettava uudelleen konsolidoidussa tilinpäätöksessä
noudatettavien arvostusmenetelmien mukaisesti. Tästä periaatteesta saadaan
poiketa poikkeustapauksissa. Tällainen poikkeaminen ja sen perustelut on
ilmoitettava konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa. 13. Taseeseen merkittävät
laskennalliset verot on kirjattava konsolidoinnin yhteydessä, jos on
todennäköistä, että jokin konsolidointiin kuuluva yritys joutuu
lähitulevaisuudessa tekemään tosiasiallisen suorituksen tällaisen erotuksen
perusteella. 14. Jos konsolidoituun
tilinpäätökseen sisällytettäviin varoihin on ainoastaan verotussyistä tehty
poikkeuksellisia arvontarkistuksia, nämä arvontarkistukset on vastaavasti
oikaistava ennen näiden varojen sisällyttämistä konsolidoituun tilinpäätökseen. 26 artikla Suhteellinen
konsolidointi 1.
Jos konsolidointiin kuuluva yritys johtaa toista
yritystä yhdessä yhden tai useamman sellaisen yrityksen kanssa, joka ei kuulu
konsolidointiin, jäsenvaltio voi sallia tai vaatia, että kyseinen toinen yritys
otetaan mukaan konsolidoituun tilinpäätökseen suhteessa, joka vastaa
konsolidointiin kuuluvan yrityksen osuutta sen pääomasta. 2.
Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa
suhteellisessa konsolidoinnissa noudatetaan soveltuvin osin 24 artiklan 10
kohtaa ja 25 artiklaa. 27 artikla Pääomaosuusmenetelmän
soveltaminen osakkuusyrityksiin 1.
Jos konsolidointiin kuuluvalla yrityksellä on
osakkuusyritys, tämä osakkuusyritys on ilmoitettava konsolidoidussa taseessa
erillisenä eränä. 2.
Sovellettaessa tätä artiklaa ensimmäisen kerran
osakkuusyritys on ilmoitettava konsolidoidussa taseessa määränä, joka vastaa
sitä osuutta osakkuusyrityksen omasta pääomasta, jota kyseinen omistusyhteys
edustaa. Tämän määrän ja 2 ja 3 luvun mukaisesti lasketun kirjanpitoarvon
välinen ero on ilmoitettava erikseen konsolidoidussa taseessa tai konsolidoidun
tilinpäätöksen liitetiedoissa. Ero lasketaan siltä päivältä, jona tätä
menetelmää käytetään ensimmäisen kerran. Lisäksi jäsenvaltiot voivat sallia tai vaatia,
että ero lasketaan osakkeiden tai osuuksien hankintapäivältä tai siltä
päivältä, jona yrityksestä tuli osakkuusyritys, jos osakkeet tai osuudet on
hankittu eri ajankohtina. 3.
Jos osakkuusyrityksen varojen tai vastuiden
arvostamisessa on noudatettu muita kuin 25 artiklan 11 kohdassa tarkoitettuja
konsolidoinnissa sovellettavia arvostusmenetelmiä, ne voidaan tämän artiklan 2
kohdassa tarkoitetun eron laskemiseksi arvostaa uudelleen noudattaen
konsolidoinnissa sovellettavia arvostusmenetelmiä. Jos tällaista
uudelleenarvostusta ei ole tehty, siitä on ilmoitettava konsolidoidun
tilinpäätöksen liitetiedoissa. Jäsenvaltiot voivat vaatia tällaista
uudelleenarvostusta. 4.
Edellä 2 kohdassa tarkoitettuun määrään, joka
vastaa osuutta osakkuusyrityksen omasta pääomasta, on lisättävä tai siitä on
vähennettävä määrä, joka vastaa omistusyhteyden osakkuusyrityksen omasta
pääomasta edustaman osuuden muutoksia tilikaudella. Tästä määrästä on
vähennettävä osakkuusyritykseltä saatu osa tuotonjaosta. 5.
Jos tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
positiivista eroa ei voida kohdistaa mihinkään varojen tai vastuiden ryhmään,
sitä on käsiteltävä liikearvona 9 artiklan, 11 artiklan 5 kohdan d alakohdan,
11 artiklan 10 kohdan ja 25 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. 6.
Tällaisia omistusyhteyksiä vastaavat osuudet
osakkuusyrityksen tuloksesta ilmoitetaan konsolidoidussa tuloslaskelmassa
asianmukaisesti otsikoituna erillisenä eränä. 7.
Osakkuusyritysten ja muiden konsolidointiin
kuuluvien yritysten välisistä liiketapahtumista johtuva tulos, joka sisältyy
taseen vastaaviin merkittyihin kirjanpitoarvoihin, on eliminoitava
konsolidoidusta tilinpäätöksestä siltä osin kuin sen perusteet ovat tiedossa
tai saatavilla. 8.
Jos osakkuusyritys laatii konsolidoidun
tilinpäätöksen, 1–7 kohtaa sovelletaan tällaisessa konsolidoidussa
tilinpäätöksessä ilmoitettuun omaan pääomaan. 28 artikla Konsolidoidun
tilinpäätöksen liitetiedot 1.
Konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa on
esitettävä tämän direktiivin muissa säännöksissä vaadittujen tietojen lisäksi
17, 18 ja 19 artiklassa vaaditut tiedot ottaen huomioon keskeiset mukautukset,
jotka ovat tarpeen otettaessa huomioon konsolidoidun tilinpäätöksen
erityispiirteet vuositilinpäätökseen verrattuna, jotta tällaisia tietoja
voidaan hyödyntää arvioitaessa konsolidointiin kuuluvien yritysten
rahoitusasemaa kokonaisuutena. Edellä 17, 18 ja 19 artiklassa vaadittuihin
tietoihin sovelletaan seuraavia mukautuksia: (a)
ilmoitettaessa lähipiirien väliset liiketoimet ei
saa ilmoittaa sellaisia konsolidointiin kuuluvien lähipiirien välisiä
liiketoimia, jotka eliminoidaan konsolidoitua tilinpäätöstä laadittaessa; (b)
ilmoitettaessa tilikauden aikana palveluksessa
olleiden työntekijöiden keskimääräinen lukumäärä on ilmoitettava erikseen
niiden yritysten palveluksessa olleiden työntekijöiden lukumäärä, jotka
sisällytetään konsolidointiin suhteellista konsolidointia käyttäen; (c)
ilmoitettaessa hallinto-, johto- ja valvontaelinten
jäsenille myönnettyjen korvausten, ennakkojen ja luottojen määrä on
ilmoitettava ainoastaan emoyrityksen hallinto-, johto- ja valvontaelinten
jäsenille myönnetyt määrät; ilmoitukseen on sisällyttävä emoyrityksen ja sen
tytäryritysten myöntämät määrät. 2.
Konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa on 1
kohdassa vaadittujen tietojen lisäksi ilmoitettava seuraavat tiedot: (a)
Konsolidointiin kuuluvien yritysten nimet ja
kotipaikat, konsolidointiin kuuluvien yritysten tai omissa nimissään mutta
näiden yritysten lukuun toimivien henkilöiden osuudet muiden konsolidointiin
kuuluvien yritysten kuin emoyrityksen pääomasta sekä tieto siitä, mitkä 23
artiklan 1 ja 7 kohdassa tarkoitetuista edellytyksistä ovat 23 artiklan 2,
3 ja 4 kohdan soveltamisen jälkeen olleet konsolidoinnin perustana. Viimeksi
mainittu tieto voidaan kuitenkin jättää antamatta, jos konsolidointi on
suoritettu 23 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla ja jos osuus pääomasta
on sama kuin osuus äänimäärästä. Samat tiedot on annettava yrityksistä, jotka on
jätetty konsolidoidun tilinpäätöksen ulkopuolelle 5 artiklan 1 kohdan j
alakohdan nojalla, ja on annettava selostus siitä, miksi 24 artiklan 10
kohdassa tarkoitetut yritykset on jätetty sen ulkopuolelle. (b)
Konsolidointiin kuuluvien yritysten 27 artiklan 1
kohdassa tarkoitettujen osakkuusyritysten nimet ja kotipaikat sekä
konsolidointiin kuuluvien yritysten tai omissa nimissään mutta näiden yritysten
lukuun toimivien henkilöiden osuus osakkuusyritysten pääomasta. (c)
Edellä olevan 26 artiklan mukaiseen suhteelliseen
konsolidointiin kuuluvien yritysten nimet ja kotipaikat, seikat, joihin
yhteinen johto perustuu, sekä konsolidointiin kuuluvien yritysten tai omissa
nimissään mutta näiden yritysten lukuun toimivien henkilöiden osuus ensiksi
mainittujen yritysten pääomasta. (d)
Jokaisen sellaisen muun kuin a, b ja c alakohdassa
tarkoitetun yrityksen nimi ja kotipaikka, jossa konsolidointiin kuuluvilla
yrityksillä on joko itsellään tai omissa nimissään mutta näiden yritysten
lukuun toimivien henkilöiden kautta omistusyhteys. Lisäksi on ilmoitettava
kyseisen pääomaosuuden suuruus, asianomaisen yrityksen oman pääoman määrä sekä
sen sellaisen viimeisen tilikauden tulos, jonka tilinpäätös on hyväksytty. Omaa
pääomaa ja tulosta koskevat tiedot voidaan myös jättää antamatta, jos
asianomainen yritys ei julkista tasettaan. (e)
Jäsenvaltiot voivat sallia, että a–d alakohdassa
edellytetyt tiedot annetaan direktiivin 2009/101/EY:n 3 artiklan 3 kohdan
mukaisesti talletetussa katsauksessa. Katsauksen tallettamisesta on
ilmoitettava tilinpäätöksen liitetiedoissa. Jäsenvaltiot voivat myös sallia,
että tiedot jätetään antamatta, jos ne ovat omiaan aiheuttamaan vakavaa haittaa
jollekin niistä yrityksistä, joita ne koskevat. Jäsenvaltiot voivat vaatia,
että tietojen antamatta jättämiseen on saatava ennakkolupa
hallintoviranomaiselta tai tuomioistuimelta. Tietojen antamatta jättämisestä on
ilmoitettava tilinpäätöksen liitetiedoissa. 29 artikla Konsolidoitu
toimintakertomus 1.
Konsolidoidussa toimintakertomuksessa on esitettävä
tämän direktiivin muissa säännöksissä vaadittujen tietojen lisäksi vähintään 20
ja 21 artiklassa vaaditut tiedot ottaen huomioon keskeiset mukautukset, jotka
ovat tarpeen otettaessa huomioon konsolidoidun toimintakertomuksen
erityispiirteet toimintakertomukseen verrattuna, jotta tällaisia tietoja
voidaan hyödyntää arvioitaessa konsolidointiin kuuluvien yrityksiä
kokonaisuutena. 2.
Edellä 20 ja 21 artiklassa vaadittuihin tietoihin
sovelletaan seuraavia mukautuksia: (a)
ilmoitettaessa tarkemmat tiedot hankituista omista
osakkeista tai osuuksista konsolidoidussa toimintakertomuksessa on ilmoitettava
yrityksellä itsellään tai sen tytäryrityksillä tai omissa nimissään mutta
näiden yritysten lukuun toimivilla henkilöillä olevien emoyrityksen osakkeiden
tai osuuksien määrä ja nimellisarvo tai nimellisarvon puuttuessa
kirjanpidollinen vasta-arvo. Jäsenvaltio voi sallia tai vaatia, että nämä
tiedot annetaan konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa; (b)
ilmoitettaessa sisäisen valvonnan ja
riskienhallinnan järjestelmiä koskevat tiedot hallinnointi- ja
ohjausjärjestelmästä annettavassa selvityksessä on viitattava konsolidointiin
kuuluvien yritysten sisäisen valvonnan ja riskienhallinnan järjestelmien
pääpiirteisiin tarkastellen näitä yrityksenä yhtenä kokonaisuutena. 3.
Jos toimintakertomuksen lisäksi on esitettävä
konsolidoitu toimintakertomus, nämä kertomukset voidaan antaa yhtenä
asiakirjana. 7 LUKU Julkistaminen 30 artikla Yleinen
julkistamisvaatimus 1.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yritykset
julkistavat asianmukaisesti vahvistetun tilinpäätöksen ja toimintakertomuksen
yhdessä 34 artiklassa tarkoitetun, lakisääteisen tilintarkastajan antaman
lausunnon kanssa noudattaen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyä, direktiivin
2009/101/EY 2 luvun mukaista menettelyä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vapauttaa yritykset
toimintakertomuksen julkistamisvelvollisuudesta. Siinä tapauksessa
toimintakertomuksesta tai sen osasta on pyynnöstä voitava saada jäljennös.
Jäljennöksen hinta ei saa olla suurempi kuin siitä aiheutuvat hallintomenot. 2.
Jäsenvaltio, jossa liitteessä II tarkoitettu yritys
sijaitsee, voi seuraavissa tapauksissa vapauttaa yrityksen direktiivin
2009/101/EY 3 artiklan mukaisesta tilinpäätöksen julkistamisesta, jos
tilinpäätös on yleisön saatavilla kyseisen yrityksen kotipaikassa: (a)
yrityksen kaikki vastuunalaiset yhtiömiehet ovat
liitteessä I tarkoitettuja, muun kuin sen jäsenvaltion lainsäädännön alaisia
yrityksiä, jonka lainsäädännön alainen kyseinen yritys on, eikä mikään näistä
yrityksistä julkista kyseisen yrityksen tilinpäätöstä oman tilinpäätöksensä
yhteydessä; (b)
mikään vastuunalaisista yhtiömiehistä ei ole jonkin
jäsenvaltion lainsäädännön alainen yritys, mutta ne voidaan oikeudellisen
muotonsa puolesta rinnastaa direktiivissä 2009/101/EY tarkoitettuihin
yrityksiin. Tilinpäätöksestä on pyynnöstä voitava saada
jäljennös. Jäljennöksestä perittävä korvaus ei saa olla suurempi kuin siitä
aiheutuvat hallintomenot. 3.
Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan konsolidoituihin
tilinpäätöksiin ja konsolidoituihin toimintakertomuksiin. Jos konsolidoidun tilinpäätöksen laativa yritys ei
kuitenkaan ole yritysmuodoltaan liitteessä I tarkoitettu yritys eikä sen
tarvitse kansallisen lainsäädäntönsä mukaan julkistaa 1 kohdassa tarkoitettuja
asiakirjoja direktiivin 2009/101/EY 3 artiklassa säädetyllä tavalla, sen on
ainakin annettava ne yleisön saataville kotipaikassaan. Tällaisista
asiakirjoista on pyynnöstä voitava saada jäljennös. Jäljennöksen hinta ei saa
olla suurempi kuin siitä aiheutuvat hallintomenot. 31 artikla Pieniä ja
keskisuuria yrityksiä koskevat yksinkertaistukset 1.
Jäsenvaltiot voivat vapauttaa pienet yritykset
tuloslaskelmien ja toimintakertomusten julkistamisvelvollisuudesta. 2.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että keskikokoiset
yritykset julkistavat (a)
lyhennetyt taseet, joissa on ainoastaan 9
artiklassa kirjaimin ja roomalaisin numeroin merkityt erät, ja antavat erikseen
joko taseessa tai tilinpäätöksen liitetiedoissa i) vastaavien B.I.3, B.II.1, 2, 3 ja 4,
B.III.1, 2, 3, 4 ja 7, C.II.2, 3 ja 6 ja C.III.1 ja 2 kohdassa sekä oman
pääoman ja vastattavien C.1, 2, 6, 7 ja 9 kohdassa mainitut erät; ii) tiedot, jotka vaaditaan annettaviksi
vastaavien C.II kohdassa sekä oman pääoman ja vastattavien C kohdassa niiden
sulkumerkeillä merkityissä kohdissa, yhteismääränä kultakin kyseiseltä erältä
sekä erikseen vastaavien C.II.2 ja 3 sekä oman pääoman ja vastattavien C.1, 2,
6, 7 ja 9 kohdan osalta; (b)
tilinpäätöstensä lyhennetyt liitetiedot ilman 18
artiklan 1 kohdan g ja k alakohdassa tarkoitettuja tietoja. Tämä kohta ei rajoita tuloslaskelmaa,
toimintakertomusta ja lain edellyttämän tilintarkastajan lausuntoa koskevien 30
artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista. 32 artikla Muut
julkistamisvaatimukset 1.
Jos vuositilinpäätös ja toimintakertomus
julkistetaan täydellisinä, ne on julkistettava samassa muodossa ja
samasanaisina kuin ne ovat olleet lakisääteisellä tilintarkastajalla tämän
laatiessa lausuntoaan. Niihin on liitettävä lakisääteisen tilintarkastajan
kertomus sellaisenaan. 2.
Jos tilinpäätöstä ei julkisteta täydellisenä, on
ilmoitettava, että julkistettu tilinpäätös on lyhennetty, ja mainittava
rekisteri, johon tilinpäätös on direktiivin 2009/101/EY 3 artiklan
mukaisesti talletettu. Jos tilinpäätöstä ei ole vielä talletettu, siitä on ilmoitettava.
Lakisääteisen tilintarkastajan antama tilintarkastuskertomus ei saa olla
julkistettavassa asiakirjassa, mutta on ilmoitettava, onko annettu
tilintarkastajan lausunto vakiomuotoinen, ehdollinen vai kielteinen tai että
lakisääteinen tilintarkastaja ei ole voinut antaa lausuntoa. Lisäksi on
ilmoitettava, sisältyykö tilintarkastuskertomukseen seikkoja, joihin
lakisääteinen tilintarkastaja on kiinnittänyt erityistä huomiota liittämättä
kuitenkaan lausuntoon muistutusta. 33 artikla Tilinpäätöksen
ja toimintakertomuksen laatimista ja julkaisemista koskeva velvollisuus ja
vastuu 1.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yrityksen
hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäsenillä on kollektiivinen velvollisuus
varmistaa yritykselle, että vuositilinpäätös, toimintakertomus ja selvitys
hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä, jos se annetaan erikseen, laaditaan ja
julkistetaan tämän direktiivin ja, tarvittaessa, asetuksen (EY) N:o 1606/2002
mukaisesti hyväksyttyjen kansainvälisten tilinpäätösstandardien vaatimusten
mukaisesti. Kyseisten elinten on toimittava niille kansallisessa
lainsäädännössä annettujen valtuuksien mukaisesti. 2.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yrityksen
hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäsenillä on kollektiivinen velvollisuus
varmistaa yritykselle, että konsolidoidut tilinpäätökset, konsolidoidut
toimintakertomukset ja konsolidoitu selvitys hallinnointi- ja
ohjausjärjestelmästä, jos se annetaan erikseen, laaditaan ja julkistetaan tämän
direktiivin ja, tarvittaessa, asetuksen (EY) N:o 1606/2002 mukaisesti
hyväksyttyjen kansainvälisten tilinpäätösstandardien vaatimusten mukaisesti.
Kyseisten elinten on toimittava niille kansallisessa lainsäädännössä annettujen
valtuuksien mukaisesti. 3.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden
lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka koskevat vastuuta,
sovelletaan hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäseniin ainakin yritystä
kohtaan 1 ja 2 artiklassa tarkoitettujen velvollisuuksien rikkomisen osalta. 8 LUKU Tilintarkastus 34 artikla Yleinen vaatimus 1.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisen edun
kannalta merkittävät yhteisöt sekä keskisuuret ja suuret yritykset antavat
tilinpäätöksensä tarkastettavaksi yhdelle tai useammalle sellaiselle
henkilölle, jotka jäsenvaltiot ovat hyväksyneet suorittamaan lakisääteisiä
tilintarkastuksia Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY[33] perusteella. Lakisääteisen tilintarkastajan on myös annettava
lausuntonsa siitä, ovatko toimintakertomus ja saman tilikauden tilinpäätös
keskenään yhdenmukaiset. 2.
Edellä olevan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa
sovelletaan konsolidoituihin tilinpäätöksiin. Edellä olevan 1 kohdan toista
alakohtaa sovelletaan konsolidoituihin tilinpäätöksiin ja konsolidoituihin
toimintakertomuksiin. 35 artikla Tilintarkastuskertomuksen
sisältö 1.
Tilintarkastuskertomuksessa on oltava (a)
johdanto, jossa on yksilöitävä ainakin
lakisääteisen tilintarkastuksen kohteena oleva tilinpäätös sekä tilinpäätöstä
laadittaessa noudatettu tilinpäätössäännöstö; (b)
kuvaus lakisääteisen tilintarkastuksen laajuudesta,
jossa on mainittava ainakin ne tilintarkastusstandardit, joiden mukaisesti
kyseinen tilintarkastus on suoritettu; (c)
tilintarkastuslausunto, jossa on selvästi
esitettävä lakisääteisen tilintarkastajan näkemys siitä, annetaanko
vuositilinpäätöksessä oikea ja riittävä kuva noudatetun tilinpäätössäännöstön
mukaisesti ja, tarvittaessa, täyttääkö vuositilinpäätös lakisääteiset
vaatimukset; tilintarkastuslausunnon on oltava vakiomuotoinen, ehdollinen tai
kielteinen tai, jos lain edellyttämä tilintarkastaja ei ole voinut antaa
tilintarkastuslausuntoa, avoin; (d)
maininta seikoista, joihin lakisääteinen
tilintarkastaja kiinnitti erityistä huomiota liittämättä kuitenkaan
tilintarkastuslausuntoon muistutusta; (e)
lausunto siitä, ovatko toimintakertomus ja saman
tilikauden vuositilinpäätös keskenään yhdenmukaiset. 2.
Lakisääteisen tilintarkastajan on allekirjoitettava
ja päivättävä tilintarkastuskertomus. 3.
Lakisääteisen tilintarkastajan konsolidoidusta
tilinpäätöksestä antaman kertomuksen on oltava 1 ja 2 kohdan vaatimusten mukainen.
Lakisääteisen tilintarkastajan on raportoidessaan toimintakertomuksen ja
tilinpäätöksen yhdenmukaisuudesta 1 kohdan e alakohdan mukaisesti otettava
huomioon konsolidoitu tilinpäätös ja konsolidoitu toimintakertomus. Jos
emoyrityksen vuositilinpäätös on liitetty konsolidoituun tilinpäätökseen, tässä
artiklassa vaaditut lain edellyttämien tilintarkastajien kertomukset voidaan
yhdistää toisiinsa. 9 LUKU Kertomus
hallituksille suoritettavista maksuista 36 artikla Määritelmät Tässä luvussa tarkoitetaan 1.
”kaivannaisteollisuudessa toimivalla yrityksellä”
yritystä, jonka toiminta sisältää mineraali-, öljy- ja maakaasuesiintymien
etsintää, kehittämistä ja hyödyntämistä Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1893/2006[34]
liitteessä I olevan pääluokan B kaksinumerotasojen 05–08 mukaisesti; 2.
”aarniometsien puunkorjuuta harjoittavalla
yrityksellä” yritystä, joka harjoittaa Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1893/2006[35]
liitteessä I olevan pääluokan A kolminumerotasossa 02.2 tarkoitettua toimintaa;
3.
”hallituksella” jäsenvaltion tai kolmannen maan
valtiollista, alueellista tai paikallista viranomaista. Se käsittää
ministeriön, viraston tai yrityksen, joka on tämän direktiivin 23 artiklan 1–6
kohdan mukaisesti kyseisen viranomaisen määräysvallassa; 4.
”hankkeella” yrityksen alhaisimmalla tasolla
olevaa erityistä toiminnan raportointiyksikköä, jossa laaditaan säännöllisiä
sisäisiä toimintakertomuksia sen liiketoiminnan seuraamiseksi. 37 artikla Yritykset,
joiden on raportoitava hallituksille suoritetuista maksuista 1. Jäsenvaltioiden
on vaadittava, että sellaiset suuret yritykset ja kaikki yleisen edun kannalta
merkittävät yhteisöt, jotka toimivat kaivannaisteollisuudessa tai harjoittavat
aarniometsien puunkorjuuta, laativat ja julkistavat vuosittain kertomuksen
hallituksille suoritetuista maksuista. 2. Tämä velvollisuus ei koske sellaista
jäsenvaltion lainsäädännön alaista yritystä, joka on tytäryritys tai emoyritys,
kun seuraavat edellytykset täyttyvät: (a)
emoyritys on jonkin jäsenvaltion lainsäädännön
alainen; (b)
tällaisen yrityksen hallituksille suorittamat
maksut sisältyvät emoyrityksen 39 artiklan mukaisesti laatimaan
konsolidoituun kertomukseen hallituksille suoritetuista maksuista. 38 artikla Kertomuksen
sisältö 1.
Kertomuksessa on esitettävä seuraavat tiedot, kun
maksut ovat olennaisia vastaanottavalle hallitukselle: (a)
kullekin hallitukselle tilikauden aikana
suoritettujen maksujen yhteismäärä, mukaan luettuina muuna kuin rahana
tapahtuvat suoritukset; (b)
kullekin hallitukselle tilikauden aikana maksettu
yhteismäärä maksutyypeittäin, mukaan luettuina muuna kuin rahana tapahtuvat
suoritukset; (c)
kun maksut on kohdennettu tiettyyn hankkeeseen,
kustakin hankkeesta tilikauden aikana maksettu määrä maksutyypeittäin, mukaan
luettuina muuna kuin rahana tapahtuvat suoritukset, ja kustakin hankkeesta
suoritettujen maksujen yhteismäärä. 2.
Seuraavat maksutyypit on ilmoitettava: (a)
tuotanto-oikeudet; (b)
voittoverot; (c)
rojaltit; (d)
osingot; (e)
allekirjoitus-, löytö- ja tuotantobonukset; (f)
lisenssimaksut, vuokramaksut ja kaivosoikeuksien
rekisteröintimaksut sekä muut lisenssejä ja/tai konsessioita koskevat
vastikkeet; (g)
muut asianomaiselle hallitukselle maksetut
välittömät etuudet. 3.
Kun hallitukselle maksetaan muuna kuin rahana
tapahtuvia suorituksia, ne on ilmoitettava arvon tai määrän perusteella. Jos ne
ilmoitetaan arvon perusteella, on esitettävä selventävät huomautukset, joissa
selvitetään, miten niiden arvo on määritetty. 4.
Siirretään komissiolle valta hyväksyä 42 artiklan
mukaisia delegoituja säädöksiä maksujen olennaisuuden käsitteen
täsmentämiseksi. 5.
Kertomuksesta on jätettävä pois tietyntyyppiset
maksut, jotka on suoritettu hallitukselle sellaisessa maassa, jonka
rikoslainsäädännössä kielletään selkeästi kyseisentyyppisten maksujen
julkistaminen. Tällöin yrityksen on mainittava, että se ei ole ilmoittanut
maksuja 1–3 kohdan mukaisesti, sekä kyseisen hallituksen nimi. 39 artikla Konsolidoitu
kertomus hallituksille suoritetuista maksuista 1.
Jäsenvaltion on vaadittava, että sen kansallisen
lainsäädännön alaiset suuret yritykset tai yleisen edun kannalta merkittävät
yhteisöt, jotka toimivat kaivannaisteollisuudessa tai harjoittavat
aarniometsien puunkorjuuta, laativat konsolidoidun kertomuksen hallituksille
suoritetuista maksuista 37 ja 38 artiklan mukaisesti, jos kyseinen emoyritys on
velvollinen laatimaan konsolidoidun tilinpäätöksen tämän direktiivin 23
artiklan 1–6 kohdan mukaisesti. 2.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettu konsolidoidun
kertomuksen laatimisvelvollisuus ei koske (a)
3 artiklan 4 kohdassa määritellyn pienen ryhmän
emoyritystä, paitsi jos jokin ryhmän sidosyrityksistä on yleisen edun kannalta
merkittävä yhteisö; (b)
3 artiklan 5 kohdassa määritellyn keskisuuren
ryhmän emoyritystä, paitsi jos jokin ryhmän sidosyrityksistä on yleisen edun
kannalta merkittävä yhteisö; (c)
jäsenvaltion lainsäädännön alaista emoyritystä,
joka on myös tytäryritys, jos sen oma emoyritys on jonkin jäsenvaltion
lainsäädännön alainen. 3.
Yritystä ei tarvitse sisällyttää hallituksille
suoritettuja maksuja koskevaan konsolidoituun kertomukseen, jos seuraavista
edellytyksistä ainakin yksi täyttyy: (a)
huomattavat ja pitkäaikaiset rajoitukset estävät
merkittävästi emoyritystä käyttämästä oikeuksiaan, joita sillä on kyseisen
yrityksen varoihin tai johtoon nähden, (b)
tiedot, jotka tarvitaan tämän direktiivin mukaiseen
hallituksille suoritettuja maksuja koskevan konsolidoidun kertomuksen
laatimiseen, eivät ole saatavissa ilman suhteettomia kustannuksia tai
kohtuutonta viivytystä. 40 artikla Julkistaminen Edellä 37
artiklassa tarkoitettu kertomus ja 39 artiklassa tarkoitettu konsolidoitu
kertomus, jotka koskevat hallituksille suoritettuja maksuja, on julkistettava
noudattaen kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyä, direktiivin
2009/101/EY 2 luvun mukaista menettelyä. 41 artikla Uudelleentarkastelu Komissio
tarkastelee uudelleen tämän luvun täytäntöönpanoa ja toimivuutta erityisesti
raportointivelvollisuuksien soveltamisalan ja hankekohtaista raportointia
koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta ja antaa niistä kertomuksen.
Uudelleentarkastelussa olisi myös otettava huomioon kansainvälinen kehitys ja
tarkasteltava kilpailukykyyn ja energian huoltovarmuuteen kohdistuvia
vaikutuksia. Uudelleentarkastelu olisi saatava päätökseen viimeistään viiden
vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. Kertomus toimitetaan Euroopan
parlamentille ja neuvostolle, tarvittaessa yhdessä lainsäädäntöehdotuksen
kanssa. 10 LUKU Loppusäännökset 42 artikla Siirretyn
säädösvallan käyttäminen 1.
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja
säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin. 2.
Siirretään 1 artiklan 2 kohdassa, 3 artiklan 10
kohdassa ja 38 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja
säädöksiä komissiolle määräämättömäksi ajaksi 50 artiklassa tarkoitetusta
päivästä alkaen. 3.
Euroopan parlamentti tai neuvosto voi koska tahansa
peruuttaa 1 artiklan 2 kohdassa, 3 artiklan 10 kohdassa ja 38
artiklan 4 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä
lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee
voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin
virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä päätöksessä mainittuna
päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten
pätevyyteen. 4.
Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen,
komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja
neuvostolle. 5.
Edellä olevan 1 artiklan 2 kohdan, 3 artiklan 10
kohdan ja 38 artiklan 4 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee
voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden
kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan
parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä
Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä
ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan
parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella
kuukaudella. 43 artikla Tytäryrityksiä
koskeva poikkeus Jäsenvaltion ei tarvitse, tämän kuitenkaan
rajoittamatta direktiivien 2009/101/EY ja 77/91/ETY soveltamista, soveltaa
kansallisen lainsäädäntönsä alaisiin yrityksiin, jotka ovat tytäryrityksiä,
tämän direktiivin säännöksiä, jotka koskevat vuositilinpäätöksen ja
toimintakertomuksen sisältöä, tilintarkastusta ja julkistamista, jos seuraavat
edellytykset täyttyvät: (1)
emoyritys on jonkin jäsenvaltion lainsäädännön
alainen; (2)
kaikki tytäryrityksen osakkeenomistajat tai jäsenet
ovat ilmoittaneet suostumuksensa tällaisesta velvollisuudesta poikkeamiseen;
tämä ilmoitus on tehtävä kultakin tilikaudelta erikseen; (3)
emoyritys on ilmoittanut, että se takaa kaikki
tytäryrityksen tekemät sitoumukset; (4)
tytäryritys julkistaa tämän artiklan 2 ja 3
kohdassa tarkoitetut ilmoitukset noudattaen jäsenvaltion lainsäädännössä
säädettyä, direktiivin 2009/101/EY 2 luvun mukaista menettelyä; (5)
tytäryritys sisältyy konsolidoituun
tilinpäätökseen, jonka emoyritys on laatinut tämän direktiivin mukaisesti; (6)
poikkeuksesta ilmoitetaan emoyrityksen laatiman
konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa; (7)
tytäryrityksen osalta julkistetaan tämän artiklan 5
kohdassa tarkoitettu konsolidoitu tilinpäätös sekä konsolidoitu
toimintakertomus ja lakisääteisen tilintarkastajan laatima kertomus noudattaen
jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyä, direktiivin 2009/101/EY 2 luvun
mukaista menettelyä. 44 artikla Yritykset,
jotka ovat muiden yritysten vastuunalaisia yhtiömiehiä 1.
Jäsenvaltiot voivat vaatia, että niiden
lainsäädännön alaiset liitteessä I tarkoitetut yritykset, jotka ovat jonkin 1
artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetun yrityksen (’kyseinen yritys’)
vastuunalaisia yhtiömiehiä, laativat, tarkastuttavat ja julkistavat omien
tilinpäätöstensä yhteydessä kyseisen yrityksen tilinpäätöksen tämän direktiivin
säännösten mukaisesti. Tällöin tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset
eivät koske kyseistä yritystä. 2.
Jäsenvaltioiden ei tarvitse soveltaa tässä
direktiivissä säädettyjä vaatimuksia kyseiseen yritykseen, jos (a)
toisen jäsenvaltion lainsäädännön alainen yritys,
joka on kyseisen yrityksen vastuunalainen yhtiömies, laatii, tarkastuttaa ja
julkistaa kyseisen yrityksen tilinpäätöksen tämän direktiivin säännösten
mukaisesti; (b)
kyseinen yritys sisältyy konsolidoituun
tilinpäätökseen, jonka sen vastuunalainen yhtiömies laatii, tarkastuttaa ja
julkistaa tämän direktiivin mukaisesti, tai, jos kyseinen yritys sisältyy
sellaisen suuremman yrityskokonaisuuden konsolidoituun tilinpäätökseen, jonka
jonkin jäsenvaltion lainsäädännön alainen emoyritys laatii, tarkastuttaa ja
julkistaa tämän direktiivin mukaisesti. Tästä poikkeuksesta on ilmoitettava
konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa. 3.
Edellä 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa
kyseisen yrityksen on pyynnöstä ilmoitettava sen yrityksen nimi, joka julkistaa
tilinpäätöksen. 45 artikla Konsolidoituja
tilinpäätöksiä laativia emoyrityksiä koskeva tuloslaskelmaan liittyvä poikkeus Jäsenvaltion ei tarvitse soveltaa tämän
direktiivin säännöksiä, jotka koskevat tuloslaskelman tilintarkastusta ja
julkistamista, kansallisen lainsäädäntönsä alaisiin yrityksiin, jotka ovat
emoyrityksiä, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: (1)
emoyritys laatii konsolidoidun tilinpäätöksen tämän
direktiivin mukaisesti ja sisältyy konsolidoituun tilinpäätökseen, (2)
poikkeuksesta ilmoitetaan emoyrityksen laatiman
vuositilinpäätöksen liitetiedoissa, (3)
poikkeuksesta ilmoitetaan emoyrityksen laatiman
konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa; (4)
tämän direktiivin mukaisesti laskettu emoyrityksen
tulos tilikaudelta ilmoitetaan emoyrityksen taseessa. 46 artikla Yleisen edun
kannalta merkittäviä yhteisöjä koskeva rajoitus poikkeuksiin Jollei tässä direktiivissä nimenomaisesti
säädetä toisin, jäsenvaltiot eivät saa sallia yleisen edun kannalta
merkittäville yhteisöille tässä direktiivissä säädettyjä yksinkertaistuksia ja
poikkeuksia. 47 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä säännöistä,
joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten
rikkomisesta määrättäviin seuraamuksiin, ja toteutettava kaikki tarvittavat
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on
oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 48 artikla Kumoaminen Kumotaan direktiivit 78/660/ETY ja 83/349/ETY. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin
pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä III olevan
vastaavuustaulukon mukaisesti. 49 artikla Saattaminen
osaksi kansallista lainsäädäntöä 1.
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin
noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2014. Niiden on viipymättä toimitettava
komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä
direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on
viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun
ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten
viittaukset tehdään. 2.
Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä
tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset
kirjallisina komissiolle. 50 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan
kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan
unionin virallisessa lehdessä. 51 artikla Tämä direktiivi
on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston
puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE I Direktiivin
1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut yritysmuodot –
Belgia: la société anonyme / de naamloze vennootschap, la
société en commandite par actions / de commanditaire vennootschap op aandelen,
la société de personnes à responsabilité limitée / de personenvennootscap met
beperkte aansprakelijkheid; –
Bulgaria: акционерно
дружество,
дружество с
ограничена
отговорност,
командитно
дружество с акции; –
Tšekki: společnost s ručením omezeným, akciová
společnost; –
Tanska: aktieselskaber, kommanditaktieselskaber,
anpartsselskaber; –
Saksa: die Aktiengesellschaft, die Kommanditgesellschaft
auf Aktien, die Gesellschaft mit beschränkter Haftung; –
Viro: aktsiaselts, osaühing; –
Irlanti: public companies limited by shares or by
guarantee, private companies limited by shares or by guarantee; –
Kreikka: η ανώνυμη
εταιρία, η
εταιρία
περιωρισμένης
ευθύνης, η
ετερόρρυθμη
κατά μετοχές
εταιρία; –
Espanja: la sociedad anónima, la sociedad comanditaria por
acciones, la sociedad de responsabilidad limidada; –
Ranska: la société anonyme, la société en commandite par actions,
la société à responsabilité limitée; –
Italia: la società per azioni, la società in accomandita
per azioni, la società a responsabilità limitata; –
Kypros: Δημόσιες
εταιρείες
περιορισμένης
ευθύνης με μετοχές
ή με εγγύηση,
ιδιωτικές
εταιρείες
περιορισμένης
ευθύνης με
μετοχές ή με
εγγύηση; –
Latvia: akciju sabiedrība, sabiedrība ar
ierobe˛otu atbildību; –
Liettua: akcinės bendrovės, u˛darosios
akcinės bendrovės; –
Luxemburg: la société anonyme, la société en commandite par
actions, la société à responsabilité limitée; –
Unkari: részvénytársaság, korlátolt felelősségű
társaság; –
Malta: kumpanija pubblika / public limited liability
company, kumpanija privata / private limited liability company; soċjeta in akkomandita bil-kapital maqsum
f'azzjonijiet / partnership en commandite with the capital divided into shares; –
Alankomaat: de naamloze vennootschap, de besloten vennootschap
met beperkte aansprakelijkheid; –
Itävalta: die Aktiengesellschaft, die Gesellschaft mit
beschränkter Haftung; –
Puola: spółka akcyjna, spółka z ograniczoną
odpowiedzialnością, spółka komandytowo-akcyjna; –
Portugali: a sociedade anónima, de responsabilidade limitada,
a sociedade em comandita por acões, a sociedadepor quotas de responsabilidade
limitada; –
Romania: societate pe acțiuni, societate cu răspundere
limitată, societate în comandită pe acțiuni. –
Slovenia: delniška družba, družba z omejeno odgovornostjo,
komanditna delniška družba; –
Slovakia: akciová spoločnosť, spoločnosť
s ručením obmedzeným; –
Suomi: osakeyhtiö/aktiebolag; –
Ruotsi: aktiebolag; –
Yhdistynyt kuningaskunta: public companies limited by shares or by
guarantee, private companies limited by shares or by guarantee LIITE II Direktiivin
1 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut yritysmuodot –
Belgia: la société en nom collectif / de vennootschap onder firma, la société en
commandité simple / de gewone commanditaire vennootschap; –
Bulgaria: събирателно
дружество,
командитно
дружество; –
Tšekki: veřejná obchodní společnost, komanditní společnost,
družstvo; –
Tanska: interessentskaber, kommanditselskaber; –
Saksa: die offene Handelsgesellschaft, die Kommanditgesellschaft; –
Viro: täisühing, usaldusühing; –
Irlanti: partnerships, limited partnerships, unlimited companies; –
Kreikka: η ομόρρυθμος
εταιρία, η
ετερόρρυθμος
εταιρία; –
Espanja: sociedad colectiva, sociedad en comandita simple; –
Ranska: la société en nom collectif, la société en commandite simple; –
Italia: la società in nome collettivo, la società in accomandita semplice; –
Kypros: Ομόρρυθμες
και
ετερόρρυθμες
εταιρείες
(συνεταιρισμοί); –
Latvia: pilnsabiedrība, komanditsabiedrība; –
Liettua: tikrosios ūkinės bendrijos, komanditinės ūkinės
bendrijos; –
Luxemburg: la société en nom collectif, la société en commandite simple; –
Unkari: közkereseti társaság, betéti társaság, közös vállalat, egyesülés; –
Malta: Soċjeta f'isem kollettiv jew soċjeta in akkomandita,
bil-kapital li mhux maqsum f'azzjonijiet meta s-soċji kollha li
għandhom responsabbilita' llimitata huma soċjetajiet in akkomandita bil-kapital maqsum f'azzjonijiet / Partnership en nom
collectif or partnership en commandite with capital that is not divided into
shares, when all the partners with unlimited liability are partnership
en commandite with the capital divided into shares ; –
Alankomaat: de vennootschap onder firma, de commanditaire vennootschap; –
Itävalta: die offene Handelsgesellschaft, die Kommanditgesellschaft; –
Puola: spółka jawna, spółka komandytowa; –
Portugali: sociedade em nome colectivo, sociedade em comandita simples; –
Romania: societate în nume colectiv, societate în comandită simplă; –
Slovenia: družba z neomejeno odgovornostjo, komanditna družba; –
Slovakia: verejná obchodná spoločnosť, komanditná spoločnosť; –
Suomi: avoin yhtiö/ öppet bolag, kommandiittiyhtiö/kommanditbolag; –
Ruotsi: handelsbolag, kommanditbolag; –
Yhdistynyt kuningaskunta: partnerships, limited partnerships, unlimited companies LIITE III VASTAAVUUSTAULUKKO Direktiivi 78/660/ETY || Direktiivi 83/349/ETY || Tämä direktiivi 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan johdantokappale || - || 1 artiklan 1 kohdan a alakohta 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan 1–27 luetelmakohta || - || liite I 1 artiklan 1 kohdan toinen alakohta || - || 1 artiklan 1 kohdan b alakohta 1 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a–aa alakohta || - || liite II 1 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta || - || 1 artiklan 1 kohdan c alakohta 1 artiklan 2 kohta || - || - 2 artiklan 1 kohta || - || 4 artiklan 1 kohta 2 artiklan 2 kohta || - || 4 artiklan 2 kohta 2 artiklan 3 kohta || - || 4 artiklan 3 kohta 2 artiklan 4 kohta || - || 4 artiklan 3 kohta 2 artiklan 5 kohta || - || 4 artiklan 4 kohta 2 artiklan 6 kohta || - || 4 artiklan 5 kohta 3 artikla || - || 8 artiklan 1 kohta 4 artiklan 1 kohta || - || 8 artiklan 2 kohta 4 artiklan 2 kohta || - || 8 artiklan 3 kohta 4 artiklan 3 kohta || - || - 4 artiklan 4 kohta || - || 8 artiklan 4 kohta 4 artiklan 5 kohta || - || - 4 artiklan 6 kohta || - || 5 artiklan 1 kohdan h alakohta 5 artikla || - || - 6 artikla || - || 8 artiklan 5 kohta 7 artikla || - || 5 artiklan 1 kohdan g alakohta 8 artikla || - || - 9 artiklan A kohta || - || 9 artiklan A kohta 9 artiklan B kohta || - || - 9 artiklan C kohta || - || 9 artiklan B kohta 9 artiklan D kohta || - || 9 artiklan C kohta 9 artiklan E kohta || - || 9 artiklan D kohta 9 artiklan F kohta || - || - Vastattavaa 9 artiklan A kohta || - || Oma pääoma ja vastattavaa 9 artiklan A kohta 9 artiklan B kohta || - || 9 artiklan B kohta 9 artiklan C kohta || - || 9 artiklan C kohta 9 artiklan D kohta || - || 9 artiklan D kohta 9 artiklan E kohta || - || - 10 artikla || - || - 10 a artikla || - || 10 artikla 11 artiklan ensimmäinen alakohta || - || 3 artiklan 1 kohta ja 16 artiklan 1 kohta 11 artiklan toinen alakohta || - || - 11 artiklan kolmas alakohta || - || 3 artiklan 7 kohta 12 artiklan 1 kohta || - || 3 artiklan 8 kohta 12 artiklan 2 kohta || - || - 12 artiklan 3 kohta || - || 3 artiklan 9 kohta 13 artiklan 1 kohta || - || 11 artiklan 1 kohta 13 artiklan 2 kohta || - || 11 artiklan 2 kohta 14 artikla || - || 17 artiklan 1 kohdan d alakohta 15 artiklan 1 kohta || - || 11 artiklan 3 kohta 15 artiklan 2 kohta || - || 2 artiklan 4 kohta 15 artiklan 3 kohdan a alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan a alakohta 15 artiklan 3 kohdan b alakohta || - || - 15 artiklan 3 kohdan c alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohta 15 artiklan 4 kohta || - || - 16 artikla || - || 11 artiklan 4 kohta 17 artikla || - || 2 artiklan 2 kohta 18 artikla || - || - 19 artikla || || 2 artiklan 8 kohta 20 artiklan 1 kohta || - || 11 artiklan 11 kohdan ensimmäinen alakohta 20 artiklan 2 kohta || - || 11 artiklan 11 kohdan toinen alakohta 20 artiklan 3 kohta || - || - 21 artikla || - || - 22 artiklan ensimmäinen alakohta || - || 12 artiklan 1 kohta 22 artiklan toinen alakohta || - || 12 artiklan 2 kohta 23 artiklan 1–15 erä || - || 13 artiklan 1–15 erä 23 artiklan 16–19 erä || - || - 23 artiklan 20 ja 21 erä || - || 13 artiklan 16 ja 17 erä 24 artikla || - || - 25 artiklan 1–13 erä || - || 14 artiklan 1–13 erä 25 artiklan 14–17 erä || - || - 25 artiklan 18 ja 19 erä || - || 14 artiklan 14 ja 15 erä 26 artikla || - || - 27 artiklan ensimmäisen alakohdan johdantokappale || - || 3 artiklan 2 kohta 27 artiklan ensimmäisen alakohdan a ja c alakohta || - || 16 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta 27 artiklan ensimmäisen alakohdan b ja d kohta || - || - 27 artiklan toinen alakohta || - || 3 artiklan 7 kohta 28 artikla || - || 2 artiklan 5 kohta 29 artikla || - || - 30 artikla || - || - 31 artiklan 1 kohta || - || 5 artiklan 1 kohdan johdantokappale ja a–f alakohta 31 artiklan 1a kohta || - || 5 artiklan 2 kohta 31 artiklan 2 kohta || - || 5 artiklan 3 kohta 32 artikla || - || 5 artiklan 1 kohdan i alakohta 33 artiklan 1 kohdan johdantokappale || - || 6 artiklan 1 kohta 33 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta sekä toinen ja kolmas alakohta || - || - 33 artiklan 1 kohdan c alakohta || - || 6 artiklan 1 kohta 33 artiklan 2 kohdan a alakohdan ensimmäinen alakohta ja 33 artiklan 2 kohdan b, c ja d alakohta || - || 6 artiklan 2 kohta 33 artiklan 2 kohdan a alakohdan toinen alakohta || - || 17 artiklan 1 kohdan b alakohta 33 artiklan 3 kohta || - || 6 artiklan 3 kohta 33 artiklan 4 kohta || - || 17 artiklan 1 kohdan b alakohdan viimeinen virke 33 artiklan 5 kohta || - || - 34 artikla || - || - 35 artiklan 1 kohdan a alakohta || - || 5 artiklan 1 kohdan i alakohta 35 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta || - || 11 artiklan 5 kohta 35 artiklan 1 kohdan d alakohta || || 18 artiklan 1 kohdan b alakohta 35 artiklan 2 kohta || - || 2 artiklan 6 kohta 35 artiklan 3 kohta || - || 2 artiklan 7 kohta 35 artiklan 4 kohta || - || 11 artiklan 7 kohta ja 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan vi alakohta 36 artikla || - || - 37 artiklan 1 kohta || - || 11 artiklan 9 kohta 37 artiklan 2 kohta || - || 11 artiklan 10 kohta 38 artikla || - || - 39 artiklan 1 kohdan a alakohta || - || 5 artiklan 1 kohdan i alakohta 39 artiklan 1 kohdan b alakohta || - || 11 artiklan 6 kohta 39 artiklan 1 kohdan c alakohta || - || - 39 artiklan 1 kohdan d alakohta || - || 11 artiklan 6 kohta 39 artiklan 1 kohdan e alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan b alakohta 39 artiklan 2 kohta || - || 2 artiklan 6 kohta 40 artiklan 1 kohta || - || 11 artiklan 8 kohta 40 artiklan 2 kohta || - || - 41 artikla || - || - 42 artiklan ensimmäinen alakohta || - || 11 artiklan 11 kohdan kolmas alakohta 42 artiklan toinen alakohta || - || - 42 a artiklan 1 kohta || - || 7 artiklan 1 kohdan a alakohta 42 a artiklan 2 kohta || - || 7 artiklan 2 kohta 42 a artiklan 3 kohta || - || 7 artiklan 3 kohta 42 a artiklan 4 kohta || - || 7 artiklan 4 kohta 42 a artiklan 5 kohta || - || 7 artiklan 5 kohta 42 a artiklan 5 a kohta || - || 7 artiklan 6 kohta 42 b artikla || - || 7 artiklan 7 kohta 42 c artikla || - || 7 artiklan 8 kohta 42 d artikla || - || 17 artiklan 1 kohdan c alakohta 42 e artikla || - || 7 artiklan 1 kohdan b alakohta 42 f artikla || - || 7 artiklan 9 kohta 43 artiklan 1 kohdan johdantokappale || - || 17 artiklan 1 kohdan johdantokappale 43 artiklan 1 kohdan 1 alakohta || - || 17 artiklan 1 kohdan a alakohta 43 artiklan 1 kohdan 2 alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan h alakohdan ensimmäinen alakohta 43 artiklan 1 kohdan 2 alakohdan toinen alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan 1 alakohta 43 artiklan 1 kohdan 3 alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan h alakohta 43 artiklan 1 kohdan 4 alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan j alakohta 43 artiklan 1 kohdan 5 alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan k alakohta 43 artiklan 1 kohdan 6 alakohta || - || 17 artiklan 1 kohdan g alakohta 43 artiklan 1 kohdan 7 alakohta || - || 17 artiklan 1 kohdan d alakohta 43 artiklan 1 kohdan 7 a alakohta || - || 17 artiklan 1 kohdan e alakohta 43 artiklan 1 kohdan 7 b alakohta || - || 2 artiklan 3 kohta ja 17 artiklan 1 kohdan h alakohta 43 artiklan 1 kohdan 8 alakohta || - || 19 artiklan 1 kohdan a alakohta 43 artiklan 1 kohdan 9 alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan f alakohta 43 artiklan 1 kohdan 10 alakohta || - || - 43 artiklan 1 kohdan 11 alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan g alakohta 43 artiklan 1 kohdan 12 alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan d alakohdan ensimmäinen alakohta 43 artiklan 1 kohdan 13 alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan e alakohta 43 artiklan 1 kohdan 14 alakohdan a alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta 43 artiklan 1 kohdan 14 alakohdan b alakohta || - || 18 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohta 43 artiklan 1 kohdan 15 alakohta || - || 19 artiklan 1 kohdan b alakohta 43 artiklan 2 kohta || - || - 43 artiklan 3 kohta || - || 18 artiklan 1 kohdan d alakohdan toinen alakohta 44 artikla || - || - 45 artiklan 1 kohta || - || 18 artiklan 1 kohdan h alakohdan toinen alakohta 28 artiklan 2 kohdan e alakohta 45 artiklan 2 kohta || - || 19 artiklan 2 kohta 46 artikla || - || 20 artikla 46 a artikla || - || 21 artikla 47 artiklan 1 ja 1 a kohta || - || 30 artiklan 1 ja 2 kohta 47 artiklan 2 kohta || - || 31 artiklan 1 kohta 47 artiklan 3 kohta || - || 31 artiklan 2 kohta 48 artikla || - || 32 artiklan 1 kohta 49 artikla || - || 32 artiklan 2 kohta 50 artikla || - || 18 artiklan 1 kohdan p ja g alakohta 50 a artikla || - || - 50 b artikla || - || 33 artiklan 1 kohta 50 c artikla || - || 33 artiklan 2 kohta 51 artiklan 1 kohta || - || 34 artiklan 1 kohta 51 artiklan 2 kohta || - || - 51 artiklan 3 kohta || - || - 51 a artikla || - || 35 artiklan 1 ja 2 kohta 52 artikla || - || - 53 artiklan 2 kohta || - || 3 artiklan 10 kohta 53 a artikla || - || 46 artikla 55 artikla || - || - 56 artiklan 1 kohta || - || - 56 artiklan 2 kohta || - || 18 artiklan 1 kohdan m, n ja o alakohta 57 artikla || - || 43 artikla 57 a artikla || - || 44 artikla 58 artikla || - || 45 artikla 59 artiklan 1 kohta || - || 8 artiklan 6 kohdan a alakohta 59 artiklan 2–6 kohta, a alakohta || - || 8 artiklan 6 kohdan a alakohta ja 27 artikla 59 artiklan 6 kohdan b ja c alakohta || - || 8 artiklan 6 kohdan b ja c alakohta 59 artiklan 7 ja 8 kohta || - || 8 artiklan 6 kohdan a alakohta ja 27 artikla 59 artiklan 9 kohta || - || - 60 artikla || - || - 60 a artikla || - || 47 artikla 61 artikla || - || 18 artiklan 2 kohta 61 a artikla || - || - 62 artikla || - || 51 artikla - || 1 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohta || 23 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohta - || 1 artiklan 1 kohdan d alakohta || 23 artiklan 1 kohdan f alakohta - || 1 artiklan 2 kohta || 23 artiklan 1 kohdan d ja e alakohta - || 2 artiklan 1, 2 ja 3 kohta || 23 artiklan 2, 3 ja 4 kohta - || 3 artiklan 1 kohta || 23 artiklan 5 kohta - || 3 artiklan 2 kohta || 23 artiklan 6 kohta - || 4 artiklan 1 kohta || 22 artikla - || 4 artiklan 2 kohta || 24 artiklan 3 kohta - || 5 artikla || - - || 6 artiklan 1 kohta || 24 artiklan 2 kohta - || 6 artiklan 2 kohta || 3 artiklan 6 kohta - || 6 artiklan 3 ja 4 kohta || - - || 7 artiklan 1 kohta || 24 artiklan 4 kohta - || 7 artiklan 2 kohta || 24 artiklan 5 kohta - || 7 artiklan 3 kohta || 46 artikla - || 8 artikla || 24 artiklan 6 kohta - || 9 artiklan 1 kohta || 24 artiklan 7 kohta - || 9 artiklan 2 kohta || - - || 10 artikla || 24 artiklan 8 kohta - || 11 artikla || 24 artiklan 9 kohta - || 12 artikla || 23 artiklan 7 kohta - || 13 artiklan 1, 2 ja 2 a kohta || - - || 13 artiklan 3 kohta || 24 artiklan 10 kohta - || 15 artikla || - - || 16 artikla || 4 artikla - || 17 artiklan 1 kohta || 25 artiklan 1 kohta - || 17 artiklan 2 kohta || - - || 18 artikla || 25 artiklan 2 kohta - || 19 artikla || 25 artiklan 3 kohta - || 20 artikla || - - || 21 artikla || 25 artiklan 4 kohta - || 22 artikla || 25 artiklan 5 kohta - || 23 artikla || 25 artiklan 6 kohta - || 24 artikla || - - || 25 artiklan 1 kohta || 5 artiklan 1 kohdan b alakohta - || 25 artiklan 2 kohta || 5 artiklan 3 kohta - || 26 artiklan 1 kohdan johdantokappale || 25 artiklan 7 kohta - || 26 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohta || - - || 26 artiklan 2 ja 3 kohta || - - || 27 artikla || 25 artiklan 8 kohta - || 28 artikla || 25 artiklan 9 kohta - || 29 artiklan 1 kohta || 25 artiklan 10 kohta - || 29 artiklan 2 kohta || 25 artiklan 11 kohta - || 29 artiklan 3 kohta || 25 artiklan 12 kohta - || 29 artiklan 4 kohta || 25 artiklan 13 kohta - || 29 artiklan 5 kohta || 25 artiklan 14 kohta - || 30 artikla || - - || 31 artikla || 25 artiklan 3 kohdan c alakohdan viimeinen virke - || 32 artiklan 1 ja 2 kohta || 26 artikla || 32 artiklan 3 kohta || - - || 33 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke || 27 artiklan 1 kohta || 33 artiklan 1 kohdan toinen virke || 2 artiklan 13 kohta - || 33 artiklan 2–8 kohta || 27 artiklan 2–8 kohta - || 33 artiklan 9 kohta || - - || 34 artiklan johdantokappale ja 34 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke || 17 artiklan 1 kohdan a alakohta - || 34 artiklan 1 kohdan toinen virke || - - || 34 artiklan 2 kohta || 28 artiklan 2 kohdan a alakohta - || 34 artiklan 3 kohdan a alakohta || 28 artiklan 2 kohdan b alakohta - || 34 artiklan 3 kohdan b alakohta || - - || 34 artiklan 4 kohta || 28 artiklan 2 kohdan c alakohta - || 34 artiklan 5 kohta || 28 artiklan 2 kohdan d alakohta - || 34 artiklan 6 kohta || 17 artiklan 1 kohdan g alakohta - || 34 artiklan 7 kohta || 17 artiklan 1 kohdan d alakohta - || 34 artiklan 7 a kohta || 17 artiklan 1 kohdan e alakohta - || 34 artiklan 7 b kohta || 17 artiklan 1 kohdan h alakohta - || 34 artiklan 8 kohta || 19 artiklan 1 kohdan a alakohta - || 34 artiklan 9 kohdan a alakohta || - - || 34 artiklan 9 kohdan b alakohta || 18 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 28 artiklan 1 kohdan b alakohta - || 34 artiklan 10 ja 11 kohta || - - || 34 artiklan 12 ja 13 kohta || 28 artiklan 1 kohdan c alakohta - || 34 artiklan 14 kohta || 17 artiklan 1 kohdan c alakohta - || 17 artiklan 1 kohdan c alakohta || 18 artiklan 1 kohdan c alakohta - || 34 artiklan 16 kohta || 19 artiklan 1 kohdan b alakohta - || 35 artiklan 1 kohta || 28 artiklan 2 kohdan e alakohta - || 35 artiklan 2 kohta || - - || 36 artiklan 1 kohta || 20 artiklan 1 kohta ja 29 artiklan 1 kohta - || 36 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohta || 20 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohta - || 36 artiklan 2 kohdan d alakohta || 29 artiklan 2 kohdan a alakohta - || 36 artiklan 2 kohdan e alakohta || 20 artiklan 2 kohdan f alakohta - || 36 artiklan 2 kohdan f alakohta || 29 artiklan 2 kohdan b alakohta - || 36 artiklan 3 kohta || 29 artiklan 3 kohta - || 36 a artikla || 33 artiklan 2 kohta - || 36 b artikla || 33 artiklan 3 kohta - || 37 artiklan 1 kohta || 34 artiklan 2 kohta - || 37 artiklan 2 kohta || 35 artiklan 1 kohta - || 37 artiklan 3 kohta || 35 artiklan 2 kohta - || 37 artiklan 4 kohta || 35 artiklan 3 kohta - || 38 artiklan 1 kohta || 30 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 3 kohdan ensimmäinen alakohta - || 38 artiklan 2 kohta || 30 artiklan 1 kohdan toinen alakohta - || 38 artiklan 3 kohta || - - || 38 artiklan 4 kohta || 30 artiklan 3 kohdan toinen alakohta - || 38 artiklan 5, 6 ja 7 kohta || - - || 38 a artikla || - - || 39 artikla || - - || 40 artikla || - - || 41 artiklan 1 kohta || 2 artiklan 12 kohta - || 41 artiklan 1 a kohta || 2 artiklan 3 kohta - || 41 artiklan 2–5 kohta || - - || 42 artikla || - - || 43 artikla || - - || 44 artikla || - - || 45 artikla || - - || 46 artikla || - - || 47 artikla || - - || 48 artikla || 47 artikla - || 49 artikla || - - || 50 artikla || - - || 50 a artikla || - - || 51 artikla || - [1] Neljäs neuvoston direktiivi 78/660/ETY, annettu 25
päivänä heinäkuuta 1978, perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan
nojalla, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä. Seitsemäs
neuvoston direktiivi 83/349/ETY, annettu 13 päivänä kesäkuuta 1983,
perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla, konsolidoiduista
tilinpäätöksistä. [2] Ehdotus:
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi yhtiömuodoltaan tietynlaisten
yhtiöiden tilinpäätöksistä annetun neuvoston direktiivin 78/660/ETY
muuttamisesta mikroyhteisöjen osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
{SEC(2009) 206} {SEC(2009) 207}, KOM (2009) 83 lopullinen - 2009/0035 (COD), http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52009PC0083:FI:NOT. [3] http://ec.europa.eu/europe2020/index_fi.htm. [4] Tilinpäätösdirektiivien tarkistamista esitetään
komission tiedonannossa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous-
ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle, annettu huhtikuussa 2011, ”Sisämarkkinoiden
toimenpidepaketti, 12 viputekijää kasvun vauhdittamiseksi ja luottamuksen lisäämiseksi,
Yhdessä uutteen kasvuun”, 2.11 jakso, saatavilla verkkosivuilla:
http://ec.europa.eu/internal_market/smact/docs/20110413-communication_en.pdf#page=2. [5] http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/key_docs_en.htm#_simplification. [6] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/better-regulation/administrative-burdens/priority-areas/index_en.htm. [7] Mikroyrityksille koituvia säästöjä ei ole sisällytetty
tämän ehdotuksen vaikutuksiin, jotta vältetään niiden kaksinkertainen
huomiointi, sillä ne sisältyvät jo vuonna 2009 annetun, mikroyrityksiä koskevan
direktiiviehdotuksen vaikutusten arviointiin. [8] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi
direktiivien 89/666/ETY, 2005/56/EY ja 2009/101/EY muuttamisesta keskus-,
kauppa- ja yhtiörekistereiden yhteenliittämisen osalta, 24.2.2011, KOM(2011)
79. [9] http://www.liberation.fr/monde/01012339133-lutter-contre-l-opacite-des-industries-extractives. [10] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/news/speeches-statements/pdf/deauville-g8-declaration_en.pdf. [11] Päätöslauselma INI/2010/2102. [12] Tällä tarkoitetaan aarniometsiä sisältäväksi luokitellulla
maa-alueella tapahtuvaa avohakkuuta, valikoivaa korjuuta tai harvennushakkuuta
tai muuta tällaiselle metsä- tai maa-alueelle kaivannaistoiminnan,
malmivarojen-, veden-, öljyn- tai kaasunetsinnällä tai näiden luonnonvarojen
hyödyntämisellä tai muulla haitallisella toiminnalla aiheutettua häiriötä. [13] Aarniometsillä tarkoitetaan direktiivin 2009/28/EY mukaan
kotoperäisistä lajeista koostuvia luontaisesti uudistuvia metsiä, joissa ”ei
näy selviä merkkejä ihmisen toiminnasta ja joissa ekologiset prosessit eivät
ole merkittävästi häiriytyneet”. [14] http://www.sec.gov/about/laws/wallstreetreform-cpa.pdf. [15] Verot, rojaltit, maksut (ml. lisenssimaksut),
tuotanto-oikeudet, bonukset ja muut olennaiset edut. [16] Vaikutustenarviointilautakunta antoi 22. heinäkuuta 2011
myönteisen lausunnon vaikutusten arvioinnista. Lautakunnan esittämät näkemykset
on sisällytetty lopulliseen toisintoon (verkkosivu): Aloitteen soveltamisala ja
päätavoite on esitettävä selkeämmin. Peruskenaariota on täydennettävä. Toimintavaihtoehdot
on esitettävä paremmin. Arvioinnissa on otettava paremmin huomioon
toimintavaihtoehtojen kustannukset ja hyödyt ja ehdotettuja toimenpiteitä
koskevaa suhteellisuusperiaatteen mukaista analyysia on kehitettävä. Arvioinnissa
on myös tarkasteltava perusteellisemmin sidosyhmien näkemyksiä. [17] Komissio
suosii esimerkiksi mikroyrityksen, pienen yrityksen ja keskisuuren yrityksen
määritelmiä, jotka on laadittu vain tiettyjä politiikan aloja varten, kuten
valtiontukipolitiikan soveltamiseksi tai rakennerahastojen tai unionin
ohjelmien, erityisesti tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelman,
täytäntöönpanemiseksi. Nämä määritelmät esitetään mikroyritysten sekä pienten
ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa
komission suosituksessa 2003/361/EY [EUVL L 124, 20.5.2003]. Suosituksen mukaan
keskisuuri yritys määritellään yritykseksi, jonka palveluksessa on vähemmän
kuin 250 työntekijää ja jonka vuosiliikevaihto on enintään 50 miljoonaa euroa
tai jonka taseen loppusumma on enintään 43 miljoonaa euroa. Pieni yritys
määritellään yritykseksi, jonka palveluksessa on vähemmän kuin 50 työntekijää
ja jonka vuosiliikevaihto ja/tai taseen loppusumma on enintään 10 miljoonaa
euroa. Mikroyritys määritellään yritykseksi, jonka palveluksessa on vähemmän
kuin 10 työntekijää ja jonka vuosiliikevaihto ja/tai taseen loppusumma on
enintään 2 miljoonaa euroa. Ks. myös http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/facts-figures-analysis/sme-definition/index_en.htm. [18] KOM(2010)
543 [19] Komission
tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja
sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle ”’Pienet ensin’ – Eurooppalaisia
pk-yrityksiä tukeva aloite (’Small Business Act’)”, {SEC(2008) 2101} {SEC(2008)
2102}. [20] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle,
Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle ”Eurooppalaisia
pk-yrityksiä tukevan aloitteen uudelleentarkastelu”, KOM(2011) 78 lopullinen. [21] Eurooppa-neuvosto, 24. ja 25.11.2011, puheenjohtajan
päätelmät, nro EUCO 10/1/11, Bryssel, 25.3.2011. [22] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille,
Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle
”Sisämarkkinoiden toimenpidepaketti 12 viputekijää kasvun vauhdittamiseksi ja
luottamuksen lisäämiseksi ’Yhdessä uuteen kasvuun’”, KOM(2011) 206 lopullinen. [23] Komission tiedonanto ”Eurooppa 2020 – Älykkään, kestävän
ja osallistavan kasvun strategia”, KOM(2010) 2020. [24] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille,
Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle ”Järkevä
sääntely Euroopan unionissa”, KOM(2010) 543 lopullinen. Ks. myös http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/index_en.htm. [25] EUVL 2010/C 45 E/10. [26] EYVL L 26, 31.1.1977, s. 1. [27] Aarniometsillä tarkoitetaan direktiivin 2009/28/EY mukaan
kotoperäisistä lajeista koostuvia luontaisesti uudistuvia metsiä, joissa ”ei
näy selviä merkkejä ihmisen toiminnasta ja joissa ekologiset prosessit eivät
ole merkittävästi häiriytyneet”. [28] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2005:347:0001:0006:FI:PDF [29] Lokakuun 20 päivänä 2010 annettu Euroopan parlamentin ja
neuvoston asetus (EU) N:o 995/2010. Yrityksille, jotka tuovat puutuotteita
vapaaehtoisten EU:n sopimusten mukaisesti, myönnetään poikkeus edellä
mainitusta vaatimuksesta. [30] EITI(2005), Extractive Industries Transparency Initiative,
Source book, joka on saatavissa seuraavasta osoitteesta: http://eiti.org/document/sourcebook.
[31] EUVL L 157, 9.6.2006, s. 87. [32] EUVL L 142, 30.4.2004, s. 12. [33] EUVL L 157, 9.6.2006, s. 87. [34] EUVL L 393, 30.12.2006, s. 1. [35] EUVL L 393, 30.12.2006, s. 1.