EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0286
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS The EU Strategy towards the Eradication of Trafficking in Human Beings 2012–2016
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Inimkaubanduse kaotamist käsitlev ELi strateegia aastateks 2012–2016
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Inimkaubanduse kaotamist käsitlev ELi strateegia aastateks 2012–2016
/* COM/2012/0286 final */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Inimkaubanduse kaotamist käsitlev ELi strateegia aastateks 2012–2016 /* COM/2012/0286 final */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE,
NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Inimkaubanduse kaotamist käsitlev ELi
strateegia aastateks 2012–2016 1. TAUST Inimkaubandus on orjanduse tänapäevane vorm.
Ohvreid värvatakse, transporditakse või varjatakse sageli jõu, sunni või
pettusega ning ekspluateerivates tingimustes, mis hõlmavad muu hulgas
seksuaalset ärakasutamist, sunniviisilist tööd või teenuste osutamist,
kerjamist, kuritegevust või elundite eemaldamist[1].
Tegemist on isikuvabaduse ja väärikuse tõsise rikkumisega ning väga raske kuriteoliigiga,
mille mõjuga riigid üksi tegutsedes tõhusalt hakkama ei saa. Inimkaubandusel on mitmeid erinevaid vorme
ning need muutuvad vastavalt sotsiaalmajanduslikule olukorrale. Inimkaubanduse
ohvriks langevad haavatavas olukorras olevad naised ja mehed, tüdrukud ja
poisid. Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 2012. aasta juuni viimaste hinnangute
kohaselt, mis hõlmavad ajavahemikku 2002–2011, ulatub sunniviisilise töö,
sealhulgas seksuaalse ärakasutamise ohvrite arv maailmas 20,9 miljoni
inimeseni,[2]
inimkaubanduse ohvriks langenud laste arv on hinnanguliselt 5,5 miljonit.
Kõnealust hinnangut peetakse aga tagasihoidlikuks. Inimkaubandus on tulus kuriteoliik, mille abil
teenivad kurjategijad igal aastal kümneid miljardeid eurosid[3]. ÜRO uimastite ja kuritegevuse vastu võitlemise
büroo 2010. aasta aruande kohaselt 79 % inimkaubanduse ohvritest maailmas
langesid seksuaalse ärakasutamise ohvriks, 18 % sunniviisilise töö ohvriks ja 3
% kasutati ära muul viisil. Nendest ohvritest 66 % olid naised, 13 % tüdrukud,
12 % mehed ja 9 % poisid[4]. Praegu analüüsitakse komisjoni poolt 2011.
aasta septembris inimkaubanduse ohvrite, politseiuurimiste, kohtuasjade ja
süüdimõistvate kohtuotsuste kohta kogutud andmeid soo, vanuse, ärakasutamise
vormi ja kodakondsuse alusel[5].
Esialgsed tulemused on kooskõlas ÜRO uimastite ja kuritegevuse vastu võitlemise
büroo aruandes esitatud andmetega. Registreeritud ohvritest kolme neljandiku
puhul toimus inimkaubandus seksuaalse ärakasutamise eesmärgil (kasv 70 %-lt
2008. aastal 76 %-le 2010. aastal), ülejäänud sunniti töötama (langus 24 %-lt
2008. aastal 14 %-le 2010. aastal), kerjama (3 %) ning tegema sunniviisiliselt
majapidamistöid (1 %). 21 ELi liikmesriiki olid võimelised andma soopõhist
teavet. Selle kohaselt olid naised ja tüdrukud kõnealuse kolme aasta jooksul
inimkaubanduse peamised ohvrid, naisohvrid moodustasid 79 % (kellest 12 % olid
tüdrukud) ja mehed 21 % (kellest 3 % olid poisid) ohvrite koguarvust. Enamik
liikmesriike teatasid, et enamik ohvritest olid pärit EList, peamiselt
Rumeeniast, Bulgaariast, Poolast ja Ungarist. Kolmandatest riikidest oli
ohvreid kõige rohkem Nigeeriast, Vietnamist, Ukrainast, Venemaalt ja Hiinast. Inimkaubandus on keerukas rahvusvaheline
nähtus, mille algpõhjusteks on vaesus, demokraatliku ühiskonnamudeli puudumine,
sooline ebavõrdsus ja naistevastane vägivald, konfliktid ja konfliktijärgsed
olukorrad, vähene sotsiaalne integratsioon, puudulik juurdepääs võimalustele,
tööhõivele ja haridusele, lapstööjõu kasutamine ja diskrimineerimine. ELi meetmed inimkaubanduse valdkonnas Inimkaubandus on Euroopa Liidu põhiõiguste
harta artikli 5 alusel sõnaselgelt keelatud. ELi poliitiline tahe inimkaubanduse
probleemile lahendus leida väljendub arvukates algatustes, meetmetes ja
rahastamisprogrammides, mida ELis ja kolmandates riikides on alates 1990ndatest
aastatest teostatud[6]. Märkimisväärseks edusammuks oli hiljuti vastu
võetud direktiiv 2011/36/EL, milles käsitletakse inimkaubanduse tõkestamist
ja sellevastast võitlust ning inimkaubanduse ohvrite kaitset[7]. Direktiiviga võetakse
kasutusele terviklik ja integreeritud soopõhine lähenemisviis, mis keskendub
inimõigustele ja ohvritele. Direktiivil on märkimisväärne mõju kõnealusele
valdkonnale, kui liikmesriigid on selle 6. aprilliks 2013 täielikult üle
võtnud. Direktiiv ei keskendu mitte ainult õiguskaitsele, vaid ka kuritegevuse
ärahoidmisele, ja tagatakse, et inimkaubanduse ohvritele antakse võimalus
taastuda ja ühiskonnas taas oma koht leida. Seni tegeletakse inimkaubanduse küsimuse
lahendamisega erinevate ELi vahendite abil[8].
Inimkaubandust käsitlevat direktiivi täiendatakse ELi õigusaktidega, mis
käsitlevad inimkaubanduse ohvrite õigusi elada ELis, laste seksuaalset
ärakasutamist ja ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanikke
teadlikult värbavatele tööandjatele kohaldatavaid karistusi. Inimkaubandust
käsitleb ka ELi sisejulgeoleku strateegia[9]. ELi
välisrändepoliitika üldiseks raamistikuks olevas rände ja liikuvuse suhtes
võetud üldises lähenemisviisis[10]
rõhutatakse, kui oluline on koostöö kolmandate päritolu-, transiidi- ja
sihtriikidega ning määratakse ühena neljast sambast kindlaks ebaseadusliku
rände ja inimkaubanduse ärahoidmine ja vähendamine. Sama joont järgitakse ka 2009.
aasta meetmedokumendis ELi välismõõtme tugevdamise kohta
inimkaubandusevastases võitluses[11]. Inimkaubanduse
probleemi käsitlevad ka mitmed välissuhteid hõlmavad vahendid, nagu kandidaat-
ja potentsiaalsete kandidaatriikide iga-aastased eduaruanded, kolmandate riikidega
viisanõude kaotamiseks peetavaid dialooge käsitlevad teekaardid ja
tegevuskavad, riigistrateegia dokumendid, riiklikud ja piirkondlikud
näidisprogrammid ning Euroopa naabruspoliitika raames koostatavad programmid.
Teemat käsitletakse ka kahepoolsetes tegevuskavades ja kolmandate riikidega
käimasolevate poliitiliste dialoogide raames[12].
Selliste ulatuslike õiguslike ja poliitiliste
meetmete puhul on oht, et algatused kattuvad ja dubleerivad teineteist.
Käesoleva strateegia eesmärk on seetõttu tagada käimasolevatele ja kavandatud
algatustele sidus raamistik, määrata kindlaks prioriteedid, täita lüngad ning
seega täiendada hiljuti vastuvõetud direktiivi. Komisjon on ametisse nimetanud
inimkaubandusevastase võitluse ELi koordinaatori, kes alustas tööd 2011. aasta
märtsis[13]
ning kes hakkab jälgima käesoleva strateegia rakendamist. Komisjon koostas ka
inimkaubandusevastasele tegevusele pühendatud veebisaidi,[14] mida ajakohastatakse
regulaarselt. Kõnealuse veebisaidi eesmärk on olla ühtseks kontaktpunktiks nii
valdkonna asjatundjatele kui ka laiemale avalikkusele. Rahvusvahelised meetmed Rahvusvahelisel
tasandil on inimkaubandusele juba palju tähelepanu pööratud. Kõige olulisemad
vahendid selleks on inimkaubandust käsitlev ÜRO Palermo protokoll ja Euroopa
Nõukogu inimkaubandusevastaste meetmete konventsioon[15]. Mitte
kõik liikmesriigid ei ole mõlemat nimetatud õigusakti ratifitseerinud, kuid nad
peaksid seda tegema. Komisjon kutsubki liikmesriike üles ratifitseerima
kõiki asjaomaseid rahvusvahelisi õigusakte, lepinguid ja õiguslikke kohustusi,
mis muudavad inimkaubandusevastase võitluse tõhusamaks, koordineeritumaks ja
sidusamaks[16]. 2. PEAMISED PRIORITEEDID Kõnealuse strateegiaga soovib komisjon keskenduda
konkreetsetele meetmetele, mis toetavad direktiivi 2011/36/EL ülevõtmist ja
rakendamist, annavad lisaväärtust ning täiendavad valitsuste, rahvusvaheliste
organisatsioonide ja kodanikuühiskonna poolt ELis ja kolmandates riikides juba
tehtud tööd. Põhivastutus inimkaubandusevastases
võitluses kuulub liikmesriikidele. Käesoleva
teatise eesmärk on näidata, kuidas Euroopa Komisjon kavatseb liikmesriike
toetada. Kohtuasjaga Rantsev vs. Küpros ja Venemaa[17] kehtestatakse otsustava
tähtsusega inimõigustealane võrdlusalus, millega pannakse liikmesriikidele
selged kohustused võtta vajalikke meetmeid inimkaubanduse erinevate valdkondade
käsitlemiseks. Sellisteks valdkondadeks on värbamine, uurimine, kohtumõistmine,
inimõiguste kaitse ja ohvrite abistamine. Kui ametiasutused on inimkaubandusega
seotud juhtumitest teadlikud või on neile teada, et kedagi ohustab
inimkaubanduse ohvriks langemine, on nad kohustatud võtma asjakohaseid
meetmeid. Kõnealuse strateegia meetmed on saadud juba
kasutusel olevate meetmete ja strateegiate põhjaliku uurimise ning ekspertide
rühma töö[18]
tulemusena. Samuti konsulteeriti selleks tihedalt valitsuste, kodanikuühiskonna
organisatsioonide, tööturu osapoolte, teadlaste, rahvusvaheliste
organisatsioonide, riiklike raportööride või samaväärsete mehhanismide ja muude
sidusrühmadega. Strateegiasse on lisatud ka inimkaubanduse ohvrite seisukohad. Strateegias
määratakse kindlaks viis prioriteeti, millele EL peaks inimkaubanduse
kaotamisel keskenduma. Lisaks sellele esitatakse strateegias meetmed, mida
Euroopa Komisjon soovib järgmise viie aasta jooksul rakendada koos teiste
toimijatega, kelle hulka kuuluvad liikmesriigid, Euroopa välisteenistus, ELi
institutsioonid, ELi ametid, rahvusvahelised organisatsioonid, kolmandad
riigid, kodanikuühiskond ja erasektor. Kõnealused prioriteedid on järgmised: A. inimkaubanduse
ohvrite tuvastamine, kaitsmine ja abistamine B. inimkaubanduse
tõhusam ärahoidmine C. inimkaubitsejate
vastu süüdistuste esitamise lihtsustamine D. peamiste
toimijate vahelise koordineerimise ja koostöö tõhustamine ning poliitika
sidususe parandamine E. teadlikkuse
suurendamine uute tekkivate ohtude kohta, mis on seotud inimkaubanduse kõigi
erinevate vormidega, ning nendele tõhusalt reageerimine Mitut valdkonda hõlmav ja sidus
inimkaubandusevastane poliitika eeldab, et selles osaleb mitmekesisem toimijate
hulk, kui poliitika kujundamise puhul. Selles peaksid osalema politseinikud,
piirivalvurid, sisserände- ja varjupaiga valdkonna ametnikud, prokurörid,
advokaadid, kohtunikud ja kohtuametnikud, eluaseme-, töö-, tervishoiu-
sotsiaalküsimuste- ja turvalisuse eest vastutavad inspektorid,
kodanikuühiskonna organisatsioonid, sotsiaal- ja noorsootöötajad,
tarbijaorganisatsioonid, ametiühingud, tööandjate organisatsioonid, ajutist
tööd pakkuvad agentuurid, värbamisagentuurid ning konsulaatide ja saatkondade
töötajad, samuti raskemini kaasatavad toimijad, nagu eestkostjad ja seaduslikud
esindajad ning lastele ja ohvritele tuge pakkuvad talitused. Kaasata võiks ka
vabatahtlikke ja konfliktiolukordades töötavaid isikuid. 2.1. PRIORITEET A: Inimkaubanduse
ohvrite tuvastamine, kaitsmine ja abistamine Ohvrite tuvastamine on keeruline.
Sellegipoolest võivad ühiskonna mitme valdkonna esindajad ohvritega kokku
puutuda. Võimalike ohvrite tuvastamine on väga oluline. Igaüks, kes
inimkaubanduse ohvritega kokku puutub, peaks suutma rahuldada nende viis
põhivajadust, milleks on austus ja tunnustus, abi, kaitse, juurdepääs
õiguskaitsele ja kannatuste hüvitamine. Nii parandatakse ka politsei ja
prokuratuuri võimalusi inimkaubitsejate tegevust uurida ja neid karistada.
Samal ajal tuleb luua mehhanismid, millega inimkaubanduse ohvreid kaitsta,
toetada ja ühiskonda tagasi tuua. 2011. aasta direktiivi kohaselt peaks abi ja
toetuse aluseks olema ohvri individuaalsed vajadused ning see peaks hõlmama
vähemalt sobivat ja turvalist majutust, materiaalset abi, arstiabi,
psühholoogilist abi, nõustamist ja teavitamist ning kirjaliku ja suulise tõlke
teenust. (1)
Meede 1: siseriiklike ja rahvusvaheliste
suunamismehhanismide loomine Liikmesriigid peaksid tagama ametlike ja
toimivate siseriiklike suunamismehhanismide olemasolu. Kõnealustes
mehhanismides tuleks kirjeldada kõigi asjaomaste ametiasutuste menetlusi, mille
abil ohvrite tuvastamine, edasisuunamine, kaitsmine ja abistamine oleks
paremini korraldatud. Mehhanismis peaks osalema ka kodanikuühiskond. Ohvrite
tuvastamiseks tuleks kehtestada kriteeriumid ning kõik osalejad peaksid neid
kasutama. Liikmesriigid on raske ja organiseeritud kuritegevuse vastase
võitluse ELi poliitikatsükli[19]
raames juba võtnud kohustuse luua kõnealused mehhanismid 2012. aasta lõpuks. Inimkaubandust käsitleva direktiivi kohaselt
peaksid ohvrid saama nõuetekohast kaitset ja abi, mille aluseks on
individuaalne riski- ja vajaduste hindamine. Hindamiste korraldamine peaks
olema osa siseriiklike suunamismehhanismide töövaldkonnast. Komisjon töötab siseriiklike
suunamismehhanismide liikmesriikidepoolse esimese rakendamise alusel välja
suunised, kuidas neid 2015. aastaks edasi arendada. Suunised peaksid
hõlmama ka hüvitamist ja ohutut tagasipöördumist. Kõigi osalejate rollid ja
vastutus tuleks selgelt määratleda. Kui ohvrid piire ületavad, lahendatakse
probleemid praegu tavaliselt kahepoolselt ja juhtumipõhiselt. See on sageli
aeganõudev ja ebatõhus. Vastavalt ohvrikesksele lähenemisviisile töötab
komisjon 2015. aastaks välja ELi piiriülese suunamismehhanismi mudeli,
mis ühendab sisseriiklikke suunamismehhanisme, et ohvreid paremini tuvastada,
edasi suunata, kaitsta ja abistada. (2)
Meede 2: ohvrite tuvastamine Komisjon rahastab praegu projekti, mille
raames töötatakse 2014. aastal välja suunised inimkaubitsemise
ohvrite paremaks tuvastamiseks ning selles võetakse arvesse Euroopa
Komisjoni ja Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 2009. aasta loetelu
inimkaubanduse näitajate kohta. Suunistega võetakse kasutusele ühtlustatum
lähenemisviis ning sellega parandatakse tuvastamist. Suunised peaksid aitama ka
kõnealuse valdkonna asjatundjatel ohvreid tuvastada, eelkõige kui tegemist on
seksuaalse ärakasutamise, sunniviisilise töö või elundite eemaldamise eesmärgil
toimunud inimkaubanduse ohvritega või inimkaubanduse lapsohvritega. Stockholmi programmi rakendamise tegevuskava
käsitleva teatise kohaselt töötab komisjon 2012. aastal välja
konsulaartöötajatele ja piirivalvuritele mõeldud erisuunised, mis
käsitlevad inimkaubanduse ohvrite tuvastamist. (3)
Meede 3: inimkaubanduse lapsohvrite kaitse Laste puhul on tagakiusamise ja uuesti
inimkaubanduse ohvriks langemise oht eriti suur. Rahvusvahelise
Migratsiooniorganisatsiooni 2010. aasta uuringust selgub, et 79-st uuesti
inimkaubanduse ohvriks langemise juhtumist hõlmas 84 % lapsi või alla
25aastaseid noori. Lisaks 18 % puhul kõnealustest juhtumitest sattus alaealine
täiskasvanuks saades uuesti inimkaubanduse ohvriks. See näitab, et alaealised
ohvrid võivad täisealisena uuesti inimkaubanduse ohvriks langeda[20]. ELi õiguses sätestatakse lapsohvrite kaitse
ning selliste ohvrite abistamine ja toetamine[21].
Terviklikud kaitsesüsteemid, milles arvestatakse laste vajadustega ning
tagatakse ametiasutuste ja erinevate valdkondade vaheline koordineerimine, on
erinevate lasterühmade, sealhulgas inimkaubanduse ohvriks langenute vajaduste
rahuldamisel otsustava tähtsusega. Laste paremaks kaitsmiseks rahastab
komisjon 2014. aastal projekti, mille raames töötatakse välja
lastekaitsesüsteemide suunised. Liikmesriigid peaksid lastekaitsesüsteeme
inimkaubandust silmas pidades tõhustama ning tagama laste turvalise ja
jätkusuutliku tagasipöördumise lapse päritoluriiki, olgu see siis ELis või
väljaspool seda, ning takistama laste uuesti inimkaubanduse ohvriks langemist. Praegu puudub liikmesriikides lastega
kaubitsemisega seoses ühtne eestkostja ja/või esindaja määratlus[22]ning nende ülesanded,
kvalifikatsioon ning arusaam pädevustest on liikmesriigiti erinev[23]. Komisjon kavatseb 2014.
aastal koostöös Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametiga töötada välja
inimkaubanduse ohvriks langenud laste eestkostjate ja/või esindajate ülesandeid
käsitleva parimate tavade mudeli. (4)
Meede 4: ohvrite õigustest teavitamine Komisjonile aastate vältel saadetud
kirjavahetusest selgub, millised probleemid tekivad inimestel ametiasutuste või
organisatsioonidega kontakteerudes, et saada täpset teavet oma õiguste kohta,
mis käsitlevad abi, arstiabi, elamisluba ja töötamise õigust, õigusabi
kättesaadavust, juurdepääsu juristi teenustele ning võimalusi nõuda hüvitist. Selleks et ohvrid saaksid rohkem teavet oma
õigustest ning oskaksid neid tõhusalt kasutada, kavatseb komisjon 2013.
aastal anda selget ja kasutajasõbralikku teavet töö- ja sotsiaalõiguste
ning ohvrite ja rändajate õiguste kohta, mis inimkaubanduse ohvritel ELi õiguse
alusel on[24].
Järelmeetmena aitab komisjon liikmesriikidel 2014. aastal
sarnast teavet siseriiklikul tasandil levitada. 2.2. PRIORITEET B: inimkaubanduse
tõhusam ärahoidmine Ärahoidmist käsitlev sidus lähenemisviis peab
hõlmama süüdimõistmist ja kaitset ning inimkaubanduse kõiki valdkondi.
Tõhusamalt tuleb tegeleda algpõhjustega, mis muudavad inimesi inimkaubanduse
suhtes haavatavaks. Nende põhjuste kõrvaldamine peaks olema ärahoidmise oluline
osa nii ELis kui ka kolmandates riikides. (1)
Meede 1: nõudluse mõistmine ja vähendamine Parimate
tavade vahetus võib aidata vähendada nõudlust mis tahes vormis inimkaubanduse
(sealhulgas seksuaalse kuritarvitamise) järele. Tavade vahetamine peaks toimuma
teadlikkuse suurendamise valdkondades, mis hõlmavad tarbijaid ja teenuste
kasutajaid, ettevõtjate sotsiaalset vastutust, tegevusjuhendeid,[25] ettevõtjaid ja inimõigusi ning
algatusi, mis on suunatud inimkaubanduse kõrvaldamisele ettevõtjate
tarneahelast. Selleks
et nõudluse vähendamise tähendust paremini mõistetaks, kavatseb komisjon
rahastada 2013. aastal seitsmenda raamprogrammi raames uuringut, mis
käsitleb seda, kuidas vähendada nõudlust inimkaubanduse ohvrite pakutavate
teenuste ja valmistatavate kaupade järele. Uuring hõlmab ka seksuaalse
kuritarvitamise ohvreid ning muid ohvrite erirühmi, nagu lapsed. Komisjon saab
uuringu abil materjali, mille alusel koostatakse 2016. aastal aruanne õiguslike
meetmete kohta, mida mõned liikmesriigid on võtnud inimkaubanduse ohvrite
teenuste kasutamise kriminaliseerimiseks[26]. (2)
Meede 2: erasektori platvormi loomise edendamine Koostööl
erasektoriga on samuti täita oluline roll inimkaubanduse järele nõudluse
vähendamisel ning selliste tarneahelate loomisel, mis ei hõlma inimkaubandust. 2014.
aastal luuakse inimkaubandusevastane Euroopa ettevõtluskoalitsioon. Koalitsiooni
eesmärk on parandada ettevõtjate ja teiste sidusrühmade vahelist koostööd,
reageerida uutele probleemidele ning arutada meetmeid, millega hoida ära
inimkaubandust, eelkõige kõrge riskitasemega piirkondades. 2016. aastal kavatseb
komisjon teha koalitsiooniga koostööd mudelite ja suuniste koostamisel,
millega vähendada nõudlust inimkaubanduse ohvrite osutatud teenuste järele,
eelkõige kõrge riskitasemega valdkondades, sealhulgas seksitööstuses,
põllumajanduses, ehitus- ja turismisektoris. (3)
Meede 3: kogu ELi hõlmavad teadlikkuse suurendamise
meetmed ning ennetusprogrammid Kohalikul, siseriiklikul, rahvusvahelisel ja
kolmandate riikide tasandil on rakendatud mitmeid inimkaubandusevastaseid ning
eelkõige teadlikkuse suurendamise kampaaniaid. Selliste ennetusprogrammide mõju
süstemaatiliseks hindamiseks on siiski väga vähe tehtud. Välja on selgitamata,
kuidas on täitunud programmidele seatud eesmärgid (inimkaubanduse tõenäosust
vähendavad muutused käitumises ning suhtumises). Vähe on teada ka selliste
algatuste ja nende vaheliste seostega kaasnevast lisaväärtusest, sidususest ja
(võimalusel) järjepidevusest. 2013. aastal analüüsib komisjon
siseasjade rahastamisprogrammi raames põhjalikult inimkaubanduse
ärahoidmiseks erinevate osapoolte teostatud algatusi. Komisjon
töötab seejärel välja ELi tasandi suunised liikmesriikidega tulevikus
teostatavate meetmete ja sootundlike teavituskampaaniate tarbeks. Juba
olemasolevate inimkaubanduse ärahoidmise meetmete analüüsi alusel luuakse
2015. aastal seosed olemasolevate teadlikkuse suurendamise kampaaniatega[27]. 2014. aastal algatab komisjon kogu
ELi hõlmavate teadlikkuse suurendamise meetmeprogrammi, mis on suunatud
konkreetsetele sihtrühmadele, nagu haavatavas olukorras olevad naised ja
lapsed, roma kogukonnad, dokumentideta töötajad. Meetmeid võetakse näiteks ka
suurte spordisündmuste ning neid rahastatakse siseasjade rahastamisprogrammist.
Teadlikkuse suurendamiseks kasutatakse tõhusalt ja suunatult internetti ja
sotsiaalvõrgustikke. 2.3. PRIORITEET:
inimkaubitsejatele süüdistuste esitamise lihtsustamine Inimkaubandus ei piirdu ainult üksikute
liikmesriikidega. Enamik kaubitsejatest teeb koostööd hästi toimivate
võrgustike raames, mis võimaldab neil ohvreid transportida üle piiride või
ühest kohast teise ühe riigi piires. Tõusuteel on ühe riigi sisene
inimkaubandus, mille puhul on paljud ohvrid nende koduriigis või mõnes muus
liikmesriigis inimkaubanduse ohvriks langenud ELi kodanikud. Kuigi
inimkaubandusjuhtumite uurimisele ja nende eest süüdistuste esitamisele on
hiljuti rohkem tähelepanu pööratud, on ELis kohtusse jõudnud juhtumite arv
jätkuvalt väike. Võrreldavad andmed näitasid, et inimkaubanduses
süüdimõistetute arv langes 2008. aasta 1534-lt 2009. aastal 1445-le ja 2010.
aastal 1144-le. (1)
Meede 1: riiklike valdkondadevaheliste
õiguskaitseüksuste loomine Liikmesriigid on organiseeritud ja rasket
kuritegevust käsitleva ELi poliitikatsükli raames mõistnud, et strateegilised
eesmärgid ja operatiivmeetmed peavad olema innovatiivsed, multidistsiplinaarsed
ning ennetavad, et inimkaubandusjuhtumite uurimist ja nendes süüdimõistmist
oleks võimalik tõhusamaks muuta. Inimkaubitsejate tegevuse uurimiseks ja neile
süüdistuste esitamiseks ning piiriülese koostöö parandamiseks ja inimkaubandust
käsitlevate teadmiste koondamiseks peaksid liikmesriigid looma
riiklikud valdkondadevahelised õiguskaitseüksused. Kõnealused üksused
peaksid toimima ELi ametite (eelkõige Europoli[28])
kontaktpunktidena ning edastama kogutud teabe Europoli riiklikele üksustele,
kes selle Europolile edasi saadab. Üksused peaksid keskenduma inimkaubanduse
kõikidele vormidele ning tõhustama inimkaubanduse tuvastamist ning seda
käsitlevate andmete kogumist ja analüüsi. Tuleb luua menetlused teabevahetuse
reguleerimiseks kohalike ja piirkondlike ning riiklike õiguskaitseüksuste
vahel. Üksused peaksid tegelema ka selliste muutuvate vormidega nagu
inimkaubanduse ohvrite värbamine ja nende teenuste reklaamimine internetis. (2)
Meede 2: ennetava finantsuurimise tagamine Vastavalt Majanduskoostöö ja Arengu
Organisatsiooni rahapesuvastase töökonna soovitustele[29] peaksid liikmesriigid
teostama 2013. aastal inimkaubandusjuhtumite ennetavad finantsuurimised,
edastama teavet Europoli analüüsimiseks koostatud tööfaili tarbeks ning tegema
koostööd ELi ametitega, nagu Eurojust ja Euroopa Politseikolledž. Europol esitab 2015.
aastaks analüüsi liikmesriikidelt saadud andmete kohta, mis käsitlevad
inimkaubandusjuhtumite finantsuurimisi. Analüüsi alusel peaks olema
võimalik kindlaks määrata politsei poolt teostatavate finantsuurimiste parimad
tavad ja mudelid. Finantsuurimised on tunnistatud tõendite kogumise vahendiks.
Inimkaubitsejatele süüdistuse esitamiseks tõendite kogumisel sõltuvad
paljud uurijad siiani peamiselt ohvrite ütlustest. Raha liikumise jälgimisest
kogutud tõendid võivad anda vajalikku täiendavat tõestust, eelkõige kõrge
riskitasemega valdkondades,[30]
ning vabastaks ohvrid koormast anda tunnistusi kohtus. Finantsuurimine võib
kasulikuks osutuda ka seetõttu, et see toetab riskihindamist, suurendab
teadmisi inimkaubandusega seotud kuritegusid sooritavate isikute töömeetodite
kohta ning aitab tõhustada kuritegude tuvastamisvahendeid. (3)
Meede 3: piiriülese politsei- ja õigusalase koostöö
parandamine Komisjon mõistab õigusalase koostöö
parandamise tähtsust inimkaubanduse valdkonnas. Seetõttu julgustab komisjon
liikmesriikide ametiasutusi ja ELi ameteid looma vajaduse korral ühiseid
uurimisrühmi ning kaasama Europoli ja Eurojusti kõigi piiriüleste
inimkaubandusjuhtumite uurimisse. Liikmesriigid peaksid ELi ametite
pakutavaid võimalusi täielikult ära kasutama ning jagama teavet, et oleks
võimalik suurendada piiriüleste uurimiste arvu ja kvaliteeti õiguskaitse ja
kohtu tasandil. ELi ametid peaksid vastavalt oma pädevustele jagama aktiivselt
teavet nii omavahel kui ka liikmesriikidega. Liikmesriigid peaksid samuti
tegema koostööd Eurojustiga, et rakendada inimkaubandusevastast tulevast
Eurojusti tegevuskava. (4)
Meede 4: koostöö suurendamine EList väljapoole
jäävate riikidega EL rahastab 2012. aastal
stabiliseerimisvahendist katseprojekti, millega tugevdatakse piirkondlikku
koostööd idast ELi kulgevatel inimkaubanduseks kasutatavatel marsruutidel. Organiseeritud kuritegevuse ja inimkaubanduse
vastu suunatud uute algatustega edendatakse ka ELi julgeolekupoliitika sise- ja
välisaspektide vahelist sidusust. Lisaks sellele suurendatakse nendega ka
teadmisi inimkaubanduse ja muude kuriteoliikidega tegelevate kuritegelike
võrgustike vahelistest seostest. Algatuste eesmärk peaks olema parandada
andmete kogumist, analüüsi ja vahetust siseriiklikul ja rahvusvahelisel
tasandil, edendada ja toetada teabejagamist ja inimkaubandusevastase võitluse
piirkondlikku koordineerimist ning tõhustada siseriiklikku ja rahvusvahelist
õiguskaitsealast koostööd ning arendada prokuratuuride, konsulaatide ja
valitsusväliste organisatsioonide töötajate suutlikkust. 2.4. PRIORITEET D: peamiste
toimijate vahelise koordineerimise ja koostöö tõhustamine ning poliitika
sidususe parandamine Peamiste inimkaubandusevastase võitlusega
tegelevate toimijate vahelist koordineerimist ja koostööd tuleb tõhustada mitut
valdkonda hõlmava lähenemisviisi abil. Ka sidusus on oluline, et tagada
inimkaubandusevastase poliitika inkorporeerimine asjaomastesse strateegiatesse. Erinevate toimijate vahelist koostööd on kõige
parem organiseerida formaalsete mehhanismide ja menetluste kaudu, mille abil
võetakse selge kohustus ning mis selgitavad kõigi osalejate rolle ja
ülesandeid. Justiits- ja siseküsimustega tegelevad ELi ametid allkirjastasid
ühisavalduse 18. oktoobril 2011, mil peeti viiendat ELi inimkaubandusevastast
päeva. Kõnealune avaldus hõlmab inimkaubanduse paremat ärahoidmist,
kurjategijate tegevuse tõhusamat uurimist ja nende süüdimõistmist ning ohvrite
kaitset, järgides seejuures põhiõigusi ja võttes arvesse ohvrite sugu.[31]. Komisjon koordineerib ja jälgib
nimetatud avalduse rakendamist. (1)
Meede 1: inimkaubandust käsitlevate riiklike
raportööride või samaväärsete mehhanismide ELi võrgustiku tugevdamine Riiklike raportööride või samaväärsete
mehhanismide mitteametlik ELi võrgustik loodi 2009. aastal ning selle liikmed
kohtuvad iga poole aasta tagant. Inimkaubanduse tõkestamist ja sellevastast
võitlust käsitleva direktiivi artiklis 19 sätestatakse, et kõik liikmesriigid
peavad määrama riiklikud raportöörid või looma samaväärsed mehhanismid, kelle
ülesandeks on muu hulgas hinnata inimkaubandusealaseid suundumusi, mõõta
inimkaubandusevastaste meetmete tulemuslikkust ning koguda statistilisi
andmeid. 2013. aastal kavatseb komisjon tugevdada kogu ELi hõlmavat
koordineerimismehhanismi, et toetada riiklike raportööride tööd
liikmesriikide ELi ja rahvusvaheliste kohustuste rakendamise järelevalvel;
andmete kogumisel, inimkaubandusealaste suundumuste analüüsimisel ja uurimisel
siseriiklikul tasandil ning inimkaubanduse ennetamisel ja selle vastases
võitluses tehtud edusammude hindamisel viisil, mis tagab kodanikuühiskonna
osalemise. (2)
Meede 2: ELi välispoliitilise tegevuse
koordineerimine Nii meetmedokumendis, mis käsitleb ELi
välismõõtme tugevdamist inimkaubanduse suhtes, kui ka rände ja liikuvuse suhtes
võetud üldises lähenemisviisis käsitletakse ELi välispoliitilise tegevuse
tõhusamat koordineerimist ning sätestatakse ELi lepingutel, strateegilistel
partnerlustel ja poliitilistel dialoogidel põhinev sidus lähenemisviis.
Koostada tuleks loetelu prioriteetsetest kolmandatest riikidest ja
piirkondadest, kellega tulevikus partnerluslepingud sõlmida. Sellistes
prioriteetsetes kolmandates riikides ja piirkondades asuvates ELi esindustes
võiks 2013. aastal luua inimkaubandust käsitlevad koostöömehhanismid, mille
eesmärk on tugevdada koostööd, luua partnerlusi ning tõhustada koordineerimist
ja sidusust. Komisjon jätkab ka tööd inimkaubandusevastase
võitluse valdkonnas tegutsevate rahvusvaheliste organisatsioonidega[32] sõlmitud partnerluste
tugevdamiseks ja formaliseerimiseks, et parandada teabevahetust ning tagada
koostöö, eelkõige poliitika kujundamise, prioriseerimise, andmekogumise,
uurimise, järelevalve ja hindamise valdkonnas. Inimõiguste hartas raske inimõiguste
rikkumisena nimetatud inimkaubandus saab ka tulevikus olema hõlmatud kolmandate
riikidega sõlmitavate ELi lepingute, sealhulgas vabakaubanduslepingute
inimõigusi käsitlevates klauslites, olles aluseks inimõigusi hõlmavale
koostööle ning inimõiguste edendamisele[33]. Komisjon jätkab projektide rahastamist
arengukoostöö ja muude välissuhete rahastamiseks loodud programmidest kõikides
inimkaubanduse valdkondades kolmandates riikides ja piirkondades, sealhulgas
lõunapoolsetes riikides asetleidva inimkaubandus korral. Projektid hõlmavad ka
ärahoidmist, kaitset ja süüdimõistmist. (3)
Meede 3: kodanikuühiskonna platvormi loomise
edendamine 2013. aastal luuakse selliste
kodanikuühiskonna organisatsioonide ja teenuseosutajate ELi platvorm, kes
tegelevad liikmesriikides ning kolmandates riikides ohvrite kaitse ja
abistamisega. Komisjon tagab, et selleks on siseasjade rahastamise programmide
raames olemas rahalised vahendid. (4)
Meede 4: ELi rahastatavate projektide läbivaatamine Euroopa Komisjon on aastate jooksul rahastanud
mitmeid inimkaubandusevastaseid projekte[34].
Kõnealused projektid on olnud suunatud erinevatele sidusrühmadele ning
lähenenud inimkaubandusele mitmest vaatevinklist. Komisjon tagab, et teave
kõigi ELi rahastatavate projektide kohta, mis käsitlevad inimkaubanduse sise-
ja välisaspekte, on kättesaadav komisjoni inimkaubandusevastasel veebisaidil.
Peegeldades vajadust suurema sidususe järele inimkaubandusevastaseid meetmeteid
ja algatusi mõjutavates poliitikavaldkondades, kavatseb komisjon järgmise
sammuna 2014. aastal kõnealused projektid põhjalikult läbi vaadata, et
kaardistada geograafilised piirkonnad, valdkonnad, erinevad toimijad ja
projektitüübid ning samuti nende tulemused ja soovitused. Läbivaatamisega
tugevdatakse tulevasi projekte ning luuakse kindel alus sidusale, kulutasuvale
ning strateegilisele ELi poliitikale ja rahastamisalgatustele. (5)
Meede 5: põhiõiguste tugevdamine
inimkaubandusevastases poliitikas ja seotud meetmetes Põhiõiguste
ühtlustamine inimkaubandusevastases poliitikas ja õigusaktides on vajalik
selleks, et tagada inimkaubandusevastaste meetmete sidusus. Vastavalt komisjoni
strateegiale põhiõiguste harta tõhusaks rakendamiseks[35] peab komisjon tagama algusest
peale põhiõiguste kontrolli abil, et tema õigusaktid ja muud dokumendid oleksid
alati täielikus kooskõlas hartaga tagatud põhiõigustega[36]. Olulist tööd on teinud ka erinevad
organisatsioonid ja asutused, nagu Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet, ÜRO
Inimõiguste Ülemkomissari Amet ja Euroopa Nõukogu. Lisaks sellele on
kodanikuühiskonna organisatsioonide jaoks välja töötatud vahend, millega
hinnata inimkaubandust käsitlevat poliitikat ja õigusakte,[37] ning vahend, millega anda
suuniseid põhiõiguste kohta komisjoni mõjuhindamiste tarbeks. Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet hakkab
kehtivate õigusaktide tugevdamiseks ning varasema ja praeguse tegevuse põhjal 2014.
aastal välja töötama käsiraamatu või suuniste vormis abivahendit, mille abil
aidata liikmesriikidel lahendada konkreetselt inimkaubandusevastase poliitika
ja sellega kaasnevate meetmetega seotud põhiõigustega seotud küsimusi. Abivahendis
võetakse arvesse asjaomaseid struktuure, menetlusi ja tulemusi ning
keskendutakse ohvri õigustele, inkorporeerides sinna ka soolise vaatevinkli
ning lapse parimad huvid. Järgmise sammuna kavatseb komisjon tulevaste
õigusküsimusi käsitlevate rahastamisprogrammide raames aidata liikmesriike
kõnealuse abivahendi rakendamisel. (6)
Meede 6: koolitusvajaduste koordineerimine
valdkondadevahelises kontekstis Üks inimkaubandust käsitleva direktiivi
peamistest punktidest on vajadus korraldada kõnealuses valdkonnas
töötavatele inimestele koolitusi. Sama vajadus ilmnes ka enamikus
vastustest, mis esitati käesoleva strateegia üle toimunud konsulteerimise
käigus. Koolitusmehhanismid ning inimkaubandusele suunatud eriprogrammid tuleb
muuta ühtlustatumateks ning järjepidevamateks[38].
Inimesed, kes tegelevad regulaarselt inimkaubandusega seotud küsimustega,
vajavad erikoolitust. Komisjon tõhustab kohtusüsteemile ja piiriülesele
õiguskaitsele keskenduvat koolitustegevust. Selleks kasutatakse 2012. aasta
lõppu kavandatud teatisi, mis käsitlevad usalduse suurendamist Euroopa
õigusemõistmise vastu ning Euroopa koolituskava. Komisjon asetab põhirõhu
erinevate toimijate kokkuviimisele, et suurendada poliitika sidusust
ning vajaduse korral keskenduda konkreetsetele valdkondadele ja toimijatele. Muu hulgas Euroopa Koolitusfondi kaudu
uuritakse võimalusi töötada välja siirdemajandusega riikidele ning
arenguriikidele suunatu koolitusi. Euroopa Politseikolledž, Frontex ning
Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet jätkavad tööd oma sidusrühmade
koolitusvajaduste väljaselgitamiseks[39].
Komisjon kaalub koostöö tegemist liidu delegatsioonidega, et pakkuda neile ning
nende kaudu kolmandatele riikidele inimkaubandusealaseid koolitusi. 2.5. PRIORITEET E: teadlikkuse
suurendamine uute tekkivate ohtude kohta, mis on seotud inimkaubanduse kõigi
erinevate vormidega, ning nendele tõhusalt reageerimine Inimkaubanduse suundumused ja vormid ning ka
töömeetodid on pidevas muutuses, kohandudes nõudluse ja pakkumise muutumisega.
Ekspluateerimise vormid on sageli sulandunud ning omavahel tihedalt seotud,
mistõttu on keeruline tuvastada, millise ekspluateerimisvormi ohvriks inimene
on langenud. See muudab ohvrite kindlakstegemise veelgi keerulisemaks.
Selliseid suundumusi on vaja kiiresti ära tunda ning neile tuleb tulemuslikult
reageerida. (1)
Meede 1: kogu ELi hõlmava andmekogumissüsteemi
loomine Komisjon töötab koos liikmesriikidega välja kogu
ELi hõlmava andmete kogumise ja avaldamise süsteemi, milles andmed on vanuse ja
soolise kuuluvuse alusel sorteeritud. Ühe riigi sisese inimkaubanduse
voogude ja suundumuste mõistmine on oluline osa sellest tööst. Komisjon jätkab
2012. aasta esimese andmekogumisalgatuse analüüsi tulemuste põhjal koostööd
riiklike raportööridega tagamaks, et aastaid 2011 ja 2012 hõlmava
järelmeetme käigus kogutavad andmed oleksid võrreldavad ja usaldusväärsed.
Tulemusi oodatakse 2014. aastaks. Kuritegevuse näitajate mõõtmist ELis
käsitlevas teatises rõhutas komisjon vajadust koguda inimkaubandust käsitleva
tõenditel põhineva poliitika tarbeks usaldusväärseid ja võrreldavaid andmeid.
Teatis sisaldab ka tegevuskava aastateks 2011–2015,[40] et koguda andmeid teatavate
näitajate alusel. (2)
Meede 2: inimkaubanduse soolise mõõtme ja
haavatavate rühmadega seotud teadmiste laiendamine 2013. aastal kavatseb komisjon laiendada teadmisi
inimkaubanduse soolise mõõtme kohta, sealhulgas teadmisi meeste ja naiste
värbamise ja ekspluateerimise sooliste iseärasuste kohta, samuti inimkaubanduse
erinevate vormide sooliste tagajärgede kohta ning võimalike erinevuste kohta
meeste ja naiste ohvriks langemise tõenäosuses ning selle mõju kohta neile. Haavatavus inimkaubanduse ja ekspluateerimise
erinevate vormide suhtes sõltub ohvri soost. Kui inimkaubanduse ohvriks
langenud naisi ja tüdrukuid kasutatakse tavaliselt ära seksitööstuses,
koduabilisena või hooldajana, siis mehed ja poisid satuvad sagedamini
sunniviisilise töö ohvriks, eelkõige põllumajanduses, ehitussektoris,
kaevandustes, metsanduses ning kalalaevastikes. Lisaks sellele võivad sõltuvalt
inimkaubanduse vormist ja ohvri soost erineda lühi- ja pikaajalised tagajärjed
naistele ja meestele. Haavatavaid rühmi ähvardab suurem
inimkaubanduse ohvriks langemise oht. Sellisteks rühmadeks on lapsed, eelkõige
koolist väljalangejad, maha jäetud lapsed,[41]
saatjata lapsed ning puudega lapsed ja roma kogukonna esindajad[42]. Soolise lähenemisviisi
tagamiseks kavatseb komisjon 2014. aastal kindlustada rahaliste
vahendite olemasolu teadusuuringute rahastamise programmi raames, et
suurendada teadmisi selliste kõrge riskitasemega rühmade kohta. Tulevikus
on kavas võtta meetmeid sidusamal viisil ning teha koostööd liikmesriikidega. (3)
Meede 3: internetis toimuva värbamise mõistmine 2014. aastal kavatseb komisjon interneti
turvalisema kasutamise rahastamise programmist toetada projekte, mille eesmärk
on suurendada teadmisi interneti ja sotsiaalvõrgustike kaudu toimuva
värbamise, sealhulgas vahendajate kaudu toimuva värbamise kohta. Internetil
on lai kasutajaskond, mis pakub ohvrite värbamiseks mitmeid võimalusi[43]. Internet pakub töövõimalusi
(kõige sagedamini reklaamitakse atraktiivseid töökohti modellidele,
tantsijatele, kabaree-esinejatele jne välismaal), mis on kättesaadavad kõige
lihtsamate otsingumootorite või hüpikakende, jututubade või rämpsposti kaudu.
Sotsiaalvõrgustikud on muutumas värbamisvahenditena üha populaarsemaks. (4)
Meede 4: tööjõu ekspluateerimise eesmärgil toimuva
inimkaubanduse vastu võitlemine 2013. aastal kavatseb komisjon siseasjade
rahastamise programmi raames rahastada kõigi liikmesriikide kohtupraktikat
käsitlevat uuringut. Selle eesmärk on suurendada selliste tööjõu
ekspluateerimise eesmärgil toimuva inimkaubanduse juhtumite arvu, mida
uuritakse ning mille eest esitatakse süüdistus. Parandatakse ka selliste
uurimiste ja süüdistuste esitamise kvaliteeti. Mitmetes aruannetes on
kritiseeritud liikmesriikides tööjõu ekspluateerimise eesmärgil toimuva
inimkaubanduse suhtes kasutatavaid erinevaid lähenemisviise. Tundub, et
kriminaalõiguse sätted ning nende rakendamine on liikmesriigiti erinev. See
võib takistada piiriülest koostööd. Parem ülevaade liikmesriikide
kohtupraktikast võiks aidata mõista erinevaid lähenemisviise. (Töö)turgu käsitlevad õigusaktid ning
rändajate töötamist ELis reguleerivad seadused aitavad korrektse rakendamise
korral samuti inimkaubanduse erinevate vormide kasutamist piirata. Rohkem tuleb
keskenduda inimkaubanduse halduslikele aspektidele, nagu töövõtjad või
alltöövõtjad ning tööhõiveametid, eelkõige inimkaubanduse suhtes kõrge
riskitasemega sektorites. Edendada tuleb ka ELi inimväärse töö tagamise
suuniseid[44]
ning tõhusamat sotsiaalkaitset päritoluriikides. 2015. aastal teeb komisjon koostööd Euroopa
Elu- ja Töötingimuste Parandamise Fondiga (Eurofound), et töötada välja ametiasutustele
mõeldud parimate tavade suunised, mille alusel jälgida ja kontrollida
ajutist tööd vahendavate tööbüroode ning vahendavate asutuste (nt
tööhõiveametid) tegevust inimkaubanduse ennetamisel. Suunised peaksid käsitlema
selliste asutuste litsentseerimissüsteeme ning nende asutuste vastutusega
seotud tegevust. Komisjon tõhustab ka koostööd tööhõive-,
sotsiaal-, tervishoiu, turvalisus- ja kalandusinspektoritega inimkaubanduse
ohvrite tuvastamisel, edasisuunamisel ja teadlikkuse suurendamisel ning koolitamisel,
lisades sellise koostöö ELi võrgustike 2013. aasta töökavva. 3. Hindamine ja järelevalve Komisjon kavatseb kehtestada tõhusad
järelevalve- ja hindamismenetlused, mille abil on võimalik vältida kattuvate
aruandlusmehhanismide loomist. Selle põhjuseks on inimkaubandust käsitlevate
aruandlusmehhanismide arvukus ELis[45]
ning see, kuidas käesolev teatis on seotud inimkaubandust käsitleva
direktiiviga. Liikmesriike kutsutakse üles inimkaubandust käsitlevaid riiklikke
strateegiaid ja meetmeid ise hindama ja teostama nende järelevalvet. Vastavalt inimkaubandust käsitlevale
direktiivile hindab komisjon 2015. aasta aprilliks, millises ulatuses on
liikmesriigid võtnud vajalikke meetmeid, mida direktiivi nõuete täitmine
eeldab. Komisjon esitab hindamise tulemused aruande vormis Euroopa Parlamendile
ja nõukogule. Seejärel esitab komisjon liikmesriikide abiga
vastavalt direktiivile iga kahe aasta tagant nõukogule ja Euroopa
Parlamendile aruande inimkaubanduse vastase võitluse valdkonnas tehtud edusammude
kohta 2014. aastal esitatav esimene aruanne hõlmab käesoleva
teatise esimest hindamist. 2016. aastal esitatavas aruandes antakse
hinnang mõjule, mis on siseriiklikel õigusaktidel, mille kohaselt
inimkaubanduse ohvrite pakutavate teenuste kasutamine on kriminaalkuritegu.
Vajaduse korral sisaldab aruanne asjaomaseid ettepanekuid. Käesolevas teatises kirjeldatud meetmete
valguses on nende järelevalves ja hindamises keskne roll riiklike raportööride
või samaväärsete mehhanismide võrgustikul. Arvesse võetakse nende poolt
liikmesriikide tasandil avaldatud aruandeid. Komisjon soovitab tungivalt
riiklikel raportööridel või samaväärsetel mehhanismidel aruandeid
koostades kodanikuühiskonnaga konsulteerida. Inimkaubanduse kaotamist käsitleva ELi
strateegia (2012–2016) loodetud mõju sõltub suures ulatuses rahastamisest ning
käesolevas teatises nimetatud toimijate panusest. Inimkaubanduse
kaotamist käsitlevas ELi strateegias (2012–2016) sisalduvate meetmete kokkuvõte PRIORITEEDID JA MEETMED || VASTUTAJA || AJAKAVA PRIORITEET A: inimkaubanduse ohvrite tuvastamine, kaitsmine ja abistamine Siseriiklike suunamismehhanismide väljatöötamine || liikmesriigid/komisjon || 2012 Ohvrite kaitset käsitlevad suunised || komisjon || 2015 ELi piiriülese suunamismehhanismi mudel || komisjon || 2015 Suunised inimkaubitsemise ohvrite paremaks tuvastamiseks || komisjon || 2014 Konsulaartöötajatele ja piirivalvuritele mõeldud erisuunised, mis käsitlevad inimkaubanduse ohvrite tuvastamist || komisjon || 2012 Lastekaitsesüsteemide suunised || komisjon || 2014 Lastekaitsesüsteemide tõhustamine, et tagada laste turvaline tagasipöördumine ja takistada nende uuesti inimkaubanduse ohvriks langemist || liikmesriigid || 2015 Inimkaubanduse ohvriks langenud laste eestkostjate ja/või esindajate ülesandeid käsitleva parimate tavade mudel || komisjon / Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet || 2014 Teavitamine ELi õigusaktidel põhinevatest töö- ja sotsiaalõigustest ning ohvrite ja rändajate õigustest || komisjon || 2013 Siseriiklikul tasandil töö- ja sotsiaalõiguste ning ohvrite ja rändajate õiguste kohta teabe levitamine || liikmesriigid/komisjon || 2014 PRIORITEEDID JA MEETMED || VASTUTAJA || AJAKAVA || PRIORITEET B: inimkaubanduse tõhusam ärahoidmine Uuring, mis käsitleb nõudluse vähendamist inimkaubanduse ohvrite pakutavate teenuste järele || komisjon || 2013 Inimkaubandusevastase Euroopa ettevõtluskoalitsiooni loomine || komisjon || 2014 Nõudluse vähendamist käsitlevad mudelid ja suunised || komisjon / Euroopa ettevõtluskoalitsioon || 2016 Sidusrühmade tehtud analüüs olemasolevate inimkaubandusevastaste ennetusalgatuste kohta || komisjon || 2013 Konkreetsetele haavatavatele rühmadele suunatud kogu ELi hõlmavad teadlikkuse suurendamise meetmed || komisjon || 2014 PRIORITEEDID JA MEETMED || VASTUTAJA || AJAKAVA PRIORITEET C: inimkaubitsejate vastu süüdistuste esitamise lihtsustamine Riiklike valdkondadevaheliste õiguskaitseüksuste loomine || liikmesriigid || teostamisel Inimkaubandusjuhtumite ennetav finantsuurimine ja koostöö ELi ametitega || liikmesriigid || 2013 Inimkaubandusjuhtumite finantsuurimisi käsitlevate, liikmesriikidelt saadud andmete analüüs || Europol/liikmesriigid || 2015 Ühised uurimisrühmad || liikmesriigid / ELi ametid || teostamisel ELi ametite pakutavate võimaluste täielik ära kasutamine || liikmesriigid / ELi ametid || teostamisel Eurojusti inimkaubanduse vastase tegevuskava rakendamine || Eurojust/liikmesriigid || 2013 Piirkondlik koostöö idast ELi kulgevatel inimkaubanduseks kasutatavatel marsruutidel || komisjon || 2012 PRIORITEEDID JA MEETMED || VASTUTAJA || AJAKAVA PRIORITEET D: peamiste toimijate vahelise koordineerimise ja koostöö tõhustamine ning poliitika sidususe parandamine Justiits- ja siseküsimustega tegelevate ELi ametite allakirjutatud ühisavalduse rakendamise koordineerimine ja järelevalve || komisjon || teostamisel Koordineerimismehhanismi tugevdamine ELis, et toetada riiklike raportööride või samaväärsete mehhanismide mitteametlikku võrgustikku || komisjon/liikmesriigid || 2013 Prioriteetsetes kolmandates riikides ja piirkondades asuvates liidu delegatsioonides koostöömehhanismide loomine || komisjon / Euroopa välisteenistus / liikmesriigid || 2013 Rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud partnerluste tugevdamine ja formaliseerimine || komisjon / rahvusvahelised organisatsioonid / Euroopa välisteenistus || teostamisel Inimkaubanduse mõiste lisamine inimõigusi käsitlevatesse klauslitesse || komisjon / Euroopa välisteenistus || teostamisel Inimkaubandust käsitlevate projektide rahastamine kolmandates riikides ja piirkondades || komisjon / Euroopa välisteenistus || teostamisel Kodanikuühiskonna organisatsioonide ja teenuseosutajate EL platvorm || komisjon || 2013 Inimkaubandust käsitlevate ELi rahastatavate projektide läbivaatamine || komisjon || 2014 Vahend, millega hinnata põhiõiguste järgimist inimkaubandusevastases poliitikas ja seotud meetmetes || komisjon / Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet || 2014 Abi hindamisvahendit rakendavatele liikmesriikidele || komisjon/liikmesriigid || teostamisel Kohtusüsteemile ja piiriülesele õiguskaitsele suunatud koolitustegevuse tugevdamine || Komisjon/ELi ametid/liikmesriigid || 2012 Koolitustegevuse kaudu poliitika sidususe suurendamine || komisjon/liikmesriigid || teostamisel PRIORITEEDID JA MEETMED || VASTUTAJA || AJAKAVA || PRIORITEET E: inimkaubanduse muutuvate suundumuste kohta teadlikkuse suurendamine ning nendele tõhusalt reageerimine Kogu ELi hõlmav andmete kogumise ja avaldamise süsteem, milles andmed on vanuse ja soolisekuuluvuse alusel sorteeritud || komisjon/liikmesriigid || 2012 Aastaid 2011 ja 2012 hõlmava järelmeetme käigus kogutavad võrreldavad ja usaldusväärsed andmed || komisjon / liikmesriigid / riiklikud raportöörid || 2014 Inimkaubanduse soolist mõõdet käsitlev uuring || komisjon || 2013 Kõrge riskitasemega rühmade inimkaubandust käsitlev uuring || komisjon || 2014 Interneti ja sotsiaalvõrgustike kaudu toimuvat värbamist käsitlev uuring || komisjon/liikmesriigid || 2014 Inimkaubandust või tööjõu ekspluateerimist käsitlevat kohtupraktikat hõlmav uuring || komisjon/liikmesriigid || 2013 Ametiasutustele mõeldud parimate tavade suunised, mille abil teostada ajutist tööd vahendavate tööbüroode ning vahendavate asutuste tegevuse järelevalvet || Eurofond/komisjon || 2015 Koostöö tööhõive-, sotsiaal-, tervishoiu, turvalisus- ja kalandusinspektoritega || komisjon || 2013 [1] Inimkaubandus erineb inimeste ebaseaduslikust üle piiri
toimetamisest (rändele kaasaaitamine), kuna on seotud jõu kasutamise ja
ekspluateerimisega ning puudub vajadus piiri ületamiseks või füüsiliselt
transportimiseks. [2] Rahvusvaheline Tööorganisatsioon, „ILO 2012 Global
estimates of forced labour”, juuni 2012. Kõnealuse aruande kohaselt võib
inimkaubandust pidada sunniviisiliseks tööks ning seega hõlmavad hinnangud
tööjõu ja seksuaalse ärakasutamise eesmärgil toimuva inimkaubanduse kogu
ulatust (lk 13). [3] Inimkaubanduse ohvrite sunniviisilise töö abil
teenitakse aastas maailmas hinnanguliselt 31,6 miljardit USA dollarit. Sellest
15,5 miljardit USA dollarit (49 %) teenitakse tööstusriikides (Patrick Belser,
„Forced Labor and Human Trafficking: Estimating the Profits’, Working Paper,
Genf, Rahvusvaheline Tööorganisatsioon, 2005). [4] „The Globalization of Crime: A Transnational Organized
Crime Threat Assessment”, ÜRO uimastite ja kuritegevuse vastu võitlemise büroo,
2010. [5] Eurostati kaudu kogutud andmed annavad üldise ülevaate,
mis põhineb kõigi 27 liikmesriigi ajavahemikus 2008–2010 esitatud vastustel. [6] Teatis naistega seksuaalse ärakasutamise eesmärgil
kaubitsemise kohta(KOM(96) 567 (lõplik)), Teatis „Võitlus inimkaubandusega:
terviklik lähenemisviis ja ettepanekud tegevuskava kohta” (KOM(2005) 514
(lõplik)), ELi kava inimkaubanduse tõkestamise ja selle vastase võitluse heade
tavade, standardite ning korra kohta (2005/K 311/01) ja kõnealuse ELi kava
rakendamise hindamist ja järelevalvet käsitlev komisjoni töödokument (KOM(2008)
657 (lõplik)). [7] Direktiiv 2011/36/EL, milles käsitletakse inimkaubanduse
tõkestamist ja sellevastast võitlust ning inimkaubanduse ohvrite kaitset, ELT L
101, 15.4.2011. [8] Direktiivi ettepanek, (KOM(2011) 275(lõplik)), ohvrite
õiguste tugevdamine ELis; naistevastase vägivalla vastu suunatud meetmed, mille
põhiosaks on sooline võrdõiguslikkus ja mittediskrimineerimine; lapse õigusi
käsitlev ELi tegevuskava (KOM(2011) 0060 (lõplik)); saatjata alaealisi käsitlev
tegevuskava (KOM(2010) 213(lõplik)); direktiiv 2009/52/EÜ, millega sätestatakse
ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tööandjatele
kohaldatavate karistuste ja meetmete miinimumnõuded ning direktiivi ettepanek:
kolmandate riikide kodanike hooajatöö eesmärgil riiki sisenemise ja seal
elamise tingimuste kohta (KOM(2010 379(lõplik)). [9] Teatis „ELi sisejulgeoleku strateegia toimimine: Viis
sammu turvalisema Euroopa suunas”, KOM (2010)673 (lõplik). [10] Komisjoni teatis: Rände ja liikuvuse suhtes võetud üldine
lähenemisviis, (KOM(2011) 743(lõplik)). [11] 11450/5/09 REV 5, 19.11.2009 ja 9501/3/11 REV 3, 4.7.2011. [12] Seda eelkõige kogu maailmas 40 riigiga peetavate
inimõigustealaste dialoogide kontekstis, kus seitsmeks piirkondlikuks
protsessiks jagunevad rände ja liikuvuse dialoogid ühendavad enam kui sadat
riiki ja üle kahekümne kahepoolse protsessi. [13] Tema tööülesannete hulka kuulub kiireloomuliste vajaduste
rahuldamine, et tagada ELi tasandil ning rahvusvaheliste organisatsioonidega ja
kolmandate riikidega järjepidev ja koordineeritud strateegiline kavandamine, et
kõnealusele küsimusele oleks võimalik terviklikult läheneda. [14] http://ec.europa.eu/anti-trafficking/index. [15] Riikidevahelise organiseeritud kuritegevuse vastast ÜRO
konventsiooni täiendav protokoll inimestega, eelkõige naiste ja lastega,
kauplemise takistamise, sellise kauplemise vastu võitlemise ja selle eest
karistamise kohta, lepingute sari, 2237. köide, lk 319; inimkaubanduse vastaste
meetmete konventsiooni (CETS nr 197), Euroopa Nõukogu, Varssavi, 16.5.2005. [16] ÜRO konventsioon naiste diskrimineerimise kõigi vormide
likvideerimise kohta, New York, 18.12.1979, lepingute sari, 1249. köide, lk 13;
ÜRO lapse õiguste konventsioon, 20.11.1989, ÜRO, lepingute sari, 1577. köide,
lk 3; ILO sunniviisilise töö konventsioon, 1930, (nr 29), ILO sunniviisilise
töö kaotamise konventsioon, 1957, (nr 105), ILO lapsele sobimatu töö
konventsioon, 1999, (nr 182) ja ILO koduabiliste konventsioon, 2011 (nr 189). [17] Euroopa Inimõiguste Kohus, Rantsev vs. Küpros ja
Venemaa, avaldus nr 25965/04, kohtuotsus (lõplik) 10.5.2010. [18] Eksperdirühm nõustab komisjoni poliitika ja õigusloome
küsimustes ning see luuakse komisjoni otsuste alusel, viimati ELT L 207/14,
12.8.2011. [19] Dokument 15358/10 COSI 69. [20] Rahvusvaheline Migratsiooniorganisatsioon, „The Causes and
Consequences of Re-trafficking: Evidence from the IOM Human Trafficking
Database”, 2010. [21] Direktiivid 2011/36/EL, milles käsitletakse
inimkaubandust, ja 2011/93/EL, mis käsitleb laste seksuaalse kuritarvitamise ja
ärakasutamise ning lasteporno vastast võitlust ja mis asendab nõukogu
raamotsuse 2004/68/JSK. [22] Saatjata alaealisi käsitleva ELi eksperdirühma saatjata
laste eestkostet käsitlenud kohtumine, 21.6.2011. [23] Vt ka Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet, „Child Trafficking
in the EU — Challenges, perspectives and good practices”, juuli 2009. [24] Kõnealune teave hõlmab õigusi, mille aluseks on direktiiv
2004/81/EÜ elamisloa väljaandmise kohta kolmandate riikide kodanikele, kes on
inimkaubanduse ohvrid. Praegu ei kasutata direktiivi pakutavaid võimalusi
täielikult ära ning peamise probleemse valdkonnana on kindlaks tehtud ohvrite
vähesed teadmised oma õiguste kohta. Komisjon algatas uuringu, milles
analüüsitakse igas liikmesriigis direktiivi alusel praegu võetavaid meetmeid
ning teostatavaid tegevuskavu inimkaubanduse ohvrite kaitsmiseks. Eesmärk on
välja selgitada, kas liikmesriikide praegused mõnevõrra erinevad meetmed
takistavad järjepideva ja tõhusa lähenemisviisi kohaldamist inimkaubanduse
ohvrite suhtes. http://ec.europa.eu/anti-trafficking/index,
http://ec.europa.eu/immigration
ja http://e-justice.europa.eu. [25] Nt Rahvusvaheline Migratsiooniorganisatsiooni
vastutustundlikku ostukäitumist käsitlev kampaania http://www.buyresponsibly.org. [26] Direktiivi 2011/36/EL (milles käsitletakse inimkaubandust)
artikkel 23. [27] Nt ÜRO uimastite ja kuritegevuse vastu võitlemise büroo
kampaania Blue Heart või Ühendkuningriigi kampaania Blue Blindfold. [28] Üksused peaksid toimima ELi ja kolmandate riikide
õiguskaitseasutuste kontaktpunktina ning üksuste eksperdid peaksid osalema
sellistel kohtumistel nagu inimkaubandust käsitleva analüütilise töökataloogi
töörühma kohtumised, ELi poliitikatsükliga seotud kohtumised ning Europoli
inimkaubandust käsitlevas kontaktraamatus nimetatud kontaktpunktide kohtumised. [29] International standards on combating money laundering and
the financing of terrorism & proliferation, the FATF recommendations, OECD
Financial Action Task Force, veebruar 2012. [30] Europoli aruanne „EU Organised Crime Threat Assessment
2011”. Kõnealustes valdkondadeks on põllumajandus, ehitus, tekstiilitööstus,
tervishoid, koduabiliste teenused ja seksitööstus, lk 19. [31] Nendeks ametiteks on Euroopa Politseikolledž, Euroopa
Varjupaigaküsimuste Tugiamet, Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituut,
Europol, Eurojust, Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet ja Frontex, http://ec.europa.eu/anti-trafficking/entity.action?id=55a48066-dcf5-4e71-b191-cedcf0caa97a. [32] Komisjon on formaliseerinud erinevas vormis partnerlused
ÜRO, Euroopa Nõukogu, Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni, Euroopa
Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni, Maailma Terviseorganisatsiooni ja
Rahvusvahelise Tööorganisatsiooniga ning teeb nendega koostööd. Jätkuv koostöö
nende organisatsioonidega on eriti oluline elundite eemaldamise eesmärgil
toimuva inimkaubanduse vastase võitluse puhul. [33] Ühisteatis „Inimõiguste ja demokraatia tulemuslikum
edendamine välistegevuse raames”, KOM(2011) 886(lõplik). [34] Enamikke projekte käsitlev teave on avaldatud komisjoni
inimkaubandusevastasel veebisaidil. [35] „Euroopa Liidu strateegia põhiõiguste harta
rakendamiseks”, KOM(2010) 573(lõplik), 19.10.2010, kättesaadav aadressil:
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0573:FIN:ET:PDF. [36] Komisjoni talituste töödokument „Tegevusjuhiseid
põhiõiguste arvessevõtmiseks komisjoni mõjuhinnangute koostamisel”, SEK(2011)
567 (lõplik), 6.5.2011. [37] The RighT Guide, http://ec.europa.eu/anti-trafficking/entity?id=7dbb0353-cb8a-4bcc-a3fa-34dfbe01bbca. [38] Teatis „Usalduse suurendamine Euroopa õigusemõistmise
vastu: Euroopa õiguskoolituse uus mõõde”, KOM(2011) 551 (lõplik). [39] Euroopa Politseikolledž pakub koolitust inimkaubandust
käsitlevate teemade kohta ning samuti ühtset õppekava ja e-õppe mooduleid
politseinikele. Frontex on piirivalvurite jaoks välja töötanud inimkaubanduse
koolituskäsiraamatu. Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet loob vahendeid
inimkaubanduse ohvrite tuvastamiseks ja nende edasisuunamiseks. Vahendid ja
andmed (nt koolitusmoodulid ja käsiraamatud) kogutakse kokku ühtseks tervikuks. [40] Teatis: Kuritegevuse näitajate hindamine Euroopa Liidus:
statistikat käsitlev tegevuskava aastateks 2011–2015, KOM(2011) 713 (lõplik). [41] Lapsed, kelle vanemad töötavad teises liikmesriigis ning
on jätnud oma lapsed maha päritoluriiki. [42] Võttes arvesse valdkonda käsitlevad uuringuid, nagu „Study
on the Typology of and Policy Responses to Child Begging in the EU”,
JLS/2009/ISEC/PR/008-F2. [43] Vt Euroopa Nõukogu uuringut „Misuse of the Internet for
the recruitment of victims of trafficking in human beings”, 2007. [44] Teatis „Inimväärse töö tagamine kõigi jaoks - Ühenduse
panus inimväärse töö tagamise suuniste rakendamiseks kogu maailmas”, KOM(2006)
249 (lõplik). [45] Eesmärk on kasutada võimalikult palju ära inimkaubanduse
valdkonda käsitlevaid olemasolevaid aruandlusmehhanisme, nagu organiseeritud ja
rasket kuritegevust käsitleva ELi poliitikatsükli raames toimuv aruandlus ning
Euroopa Nõukogu inimkaubandusvastaseid meetmeid käsitleva eksperdirühma (GRETA)
aruanded.