This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62020CN0377
Case C-377/20: Request for a preliminary ruling from the Consiglio di Stato (Italy) lodged on 29 July 2020 — Servizio Elettrico Nazionale SpA and Others v Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato and Others
Sag C-377/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 29. juli 2020 — Servizio Elettrico Nazionale SpA m.fl. mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato m.fl.
Sag C-377/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 29. juli 2020 — Servizio Elettrico Nazionale SpA m.fl. mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato m.fl.
EUT C 348 af 19.10.2020, p. 10–11
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
19.10.2020 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
C 348/10 |
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 29. juli 2020 — Servizio Elettrico Nazionale SpA m.fl. mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato m.fl.
(Sag C-377/20)
(2020/C 348/15)
Processprog: italiensk
Den forelæggende ret
Consiglio di Stato
Parter i hovedsagen
Appellanter: Servizio Elettrico Nazionale SpA, ENEL SpA og Enel Energia SpA
Indstævnte: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, ENEL SpA, Servizio Elettrico Nazionale SpA, Eni Gas e Luce SpA, Eni SpA, Gala SpA, Axpo Italia SpA, E.Ja SpA, Green Network SpA og Ass.ne Codici — Centro per i Diritti del Cittadino
Præjudicielle spørgsmål
1) |
Kan adfærd, som er udtryk for misbrug af en dominerende stilling, i sig selv være fuldt lovlig og kun kvalificeres som »misbrug« på grund af den (potentielle) konkurrencebegrænsende virkning på referencemarkedet, eller skal den også kendetegnes ved et specifikt element af ulovlighed bestående i brug af »andre konkurrencemetoder (eller -midler)« end de »normale«, og på grundlag af hvilke kriterier kan grænsen mellem »normal« og »fordrejet« konkurrence fastlægges i det sidstnævnte tilfælde? |
2) |
Sigter lovgivningen om sanktionering af misbrug mod at maksimere forbrugernes velfærd, hvorfor retsinstansen skal fastlægge, om den er (eller er i risiko for at blive) reduceret, eller har lovgivningen om sanktionering af overtrædelser af konkurrencelovgivningen til opgave i sig selv at opretholde markedets konkurrencestruktur med henblik på at undgå, at der skabes økonomiske magtkoncentrationer, som under alle omstændigheder skal anses for at være skadelige for samfundet? |
3) |
I tilfælde af misbrug af en dominerende stilling, som består i, at den dominerende virksomhed forsøger at hindre konkurrenterne i at bevare eller forøge deres markedsandele, skal den pågældende virksomhed da alligevel gives mulighed for at godtgøre, at dens adfærd — selv om den på et abstrakt plan kan have en konkurrencebegrænsende virkning — konkret ikke har været konkurrenceskadelig, og skal artikel 102 TEUF, såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, inden for rammerne af undersøgelsen af, hvorvidt der foreligger atypisk misbrug gennem ekskluderende adfærd, fortolkes således, at myndighederne har pligt at foretage en grundig vurdering af de af virksomheden indgivne økonomiske analyser vedrørende den undersøgte adfærds reelle evne til at udelukke konkurrenterne fra markedet? |
4) |
Skal misbrug af en dominerende stilling alene vurderes på grundlag af dets (selv blot potentielle) virkninger på markedet, uden at der tages højde for den handlende enheds subjektive motiv, eller kan fastlæggelsen af et konkurrencebegrænsende formål udgøre et kriterium, der (selv som det eneste) kan anvendes til at vurdere, om den dominerende virksomheds adfærd udgør misbrug, eller kan fastlæggelsen af det subjektive element alene anvendes til at flytte bevisbyrden til den dominerende virksomhed (således at virksomheden skal løfte beviset for, at den ekskluderende virkning er udeblevet)? |
5) |
Såfremt flere virksomheder i samme koncern har misbrugt en dominerende stilling, kan det da antages, at også de øvrige koncernmedlemmer har medvirket til overtrædelsen, selv om de ikke har udøvet misbrug, således at tilsynsmyndighederne blot skal godtgøre, at virksomhederne i den koncern, som samlet set har en dominerende stilling, har udvist en bevidst parallel adfærd, om end den ikke udgør ulovlig samordning, eller skal myndighederne (lige som ved forbud mod karteller) under alle omstændigheder føre bevis, selv indirekte bevis, for en konkret situation med samordning og funktionel forbindelse mellem de forskellige virksomheder i koncernen med en dominerende stilling, især med henblik på at godtgøre moderselskabets involvering? |