EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0286
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS The EU Strategy towards the Eradication of Trafficking in Human Beings 2012–2016
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET EU's strategi for bekæmpelse af menneskehandel 2012–2016
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET EU's strategi for bekæmpelse af menneskehandel 2012–2016
/* COM/2012/0286 final */
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET EU's strategi for bekæmpelse af menneskehandel 2012–2016 /* COM/2012/0286 final */
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL
EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG
REGIONSUDVALGET EU's strategi for bekæmpelse af
menneskehandel 2012–2016 1. BAGGRUND Menneskehandel er vor tids slaveri. Ofrene,
som ofte hverves, transporteres og huses ved brug af magt, tvang eller svig,
udnyttes bl.a. seksuelt og til tvangsarbejde eller tvangstjenester, tiggeri,
kriminalitet eller organfjernelse[1]. Der er tale om en
voldsom krænkelse af den enkeltes frihed og værdighed og en alvorlig form for kriminalitet,
der ofte indebærer konsekvenser, som de enkelte lande ikke kan håndtere
effektivt alene. Menneskehandel antager mange forskellige
former og udvikler sig, efterhånden som de socioøkonomiske forhold ændrer sig.
Ofrene er sårbare kvinder, mænd, piger og drenge. De seneste skøn fra Den
Internationale Arbejdsorganisation (ILO) fra juni 2012, som dækker perioden
2002-2011, ansætter antallet af ofre for tvangsarbejde, herunder tvungen
seksuel udnyttelse, til 20,9 millioner på verdensplan[2],
og det skønnes, at 5,5 millioner børn er ofre for menneskehandel. Dette
skøn menes dog også at være konservativt. Menneskehandel er en lukrativ form for
kriminalitet, som hvert år sikrer gerningsmændene milliarder af euro[3]
i profit. Ifølge FN's rapport om narkotika og
kriminalitet fra 2010 var 79 % af de identificerede ofre for
menneskehandel på verdensplan genstand for seksuel udnyttelse, 18 % var
genstand for tvangsarbejde, og 3 % var genstand for andre former for
udnyttelse. Ud af disse ofre var 66 % kvinder, 13 % piger, 12 %
mænd og 9 % drenge[4]. Man er i øjeblikket ved at analysere data
indsamlet af Kommissionen i september 2011 om ofrene for menneskehandel, politiets
efterforskning, retssager og domme med hensyn til køn, alder, former for
udnyttelse og statsborgerskab[5]. De foreløbige resultater
synes at stemme overens med statistikkerne i rapporten fra UNODC. Tre
fjerdedele af de registrerede ofre er blevet handlet med henblik på seksuel
udnyttelse (en stigning fra 70 % i 2008 til 76 % i 2010), og resten
er genstand for udnyttelse som arbejdskraft (et fald fra 24 % i 2008 til
14 % i 2010), tvangstiggeri (3 %) og husslaveri (1 %). 21 EU-medlemsstater
var i stand til at fremlægge kønsspecifikke oplysninger. Disse oplysninger
viser, at kvinder og piger i løbet af de tre år har været de primære ofre for
menneskehandel. De kvindelige ofre udgjorde 79 % (heraf var 12 %
piger), mens de mandlige ofre udgjorde 21 % (heraf var 3 % drenge).
De fleste medlemsstater berettede, at størstedelen af ofrene kommer fra EU,
primært Rumænien, Bulgarien, Polen og Ungarn. De fleste registrerede ofre fra tredjelande
er fra Nigeria, Vietnam, Ukraine, Rusland og Kina. Menneskehandel er et komplekst tværnationalt
fænomen, som bunder i sårbarhed over for fattigdom, mangel på demokratisk
kultur, kønsmæssige uligheder og vold mod kvinder, konflikter og efterfølgende
problemer, mangel på social inklusion, manglende muligheder og beskæftigelse,
manglende adgang til uddannelse, børnearbejde og diskrimination. EU-foranstaltninger vedrørende
menneskehandel Artikel 5 i Den Europæiske Unions charter
om grundlæggende rettigheder forbyder specifikt menneskehandel. Den politiske vilje på EU-plan til at tage
hånd om problemet med menneskehandel afspejles i de mange initiativer,
foranstaltninger og finansieringsprogrammer, der blev iværksat på området både
i EU og tredjelande helt tilbage i 1990'erne[6]. Et
stort fremskridt er den nylige vedtagelse af direktiv 2011/36/EU om
forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor[7].
I direktivet anvender man en omfattende og integreret tilgang, hvor man
fokuserer på menneskerettighederne, ofrene og kønsaspektet. Det ventes at få en
betydelig indvirkning, når medlemsstaterne har gennemført det senest den 6. april 2013.
I direktivet fokuserer man ikke blot på retshåndhævelse, men også på at
forebygge kriminalitet og sikre, at ofrene for menneskehandel får mulighed for
at komme på fode og blive integreret i samfundet igen. I mellemtiden bidrager en række
EU-instrumenter på forskellige politikområder til at bekæmpe menneskehandel[8].
Direktivet om menneskehandel suppleres af EU-lovgivningen om den ret, som
ofrene for menneskehandel har til at bosætte sig i EU, om seksuel udnyttelse af
børn og om sanktioner over for arbejdsgivere, der beskæftiger
tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold. I strategien for EU's indre
sikkerhed i praksis beskæftiger man sig også med menneskehandel[9]. I den overordnede
ramme for EU's eksterne migrationspolitik – den samlede strategi for
migration og mobilitet[10] – fremhæver man
det vigtige ved at samarbejde med tredjelande, der er oprindelses-, transit- og
destinationslande, ligesom man anfører forebyggelse og bekæmpelse af ulovlig
indvandring og menneskehandel som en af rammens fire grundsøjler. Denne linje
følger man også i det indsatsorienterede dokument fra 2009 om styrkelse af
EU's eksterne dimension inden for bekæmpelse af menneskehandel[11]. Menneskehandel
behandles også i adskillige instrumenter på området eksterne forbindelser,
såsom de årlige statusrapporter om kandidatlande og potentielle kandidatlande,
køreplanerne og handlingsplanerne vedrørende dialogen med tredjelande om
visumliberalisering, landestrategidokumenterne og de vejledende nationale og
regionale programmer samt programmerne inden for rammerne af den europæiske
naboskabspolitik. Emnet berøres også i bilaterale handlingsplaner og
igangværende politiske dialoger med tredjelande[12]. Med en så bred vifte af lovgivningsmæssige og
politiske foranstaltninger er der risiko for, at initiativerne overlapper
hinanden. Formålet med denne strategi er derfor at skabe en sammenhængende
ramme for de eksisterende og planlagte initiativer, at fastsætte prioriteter,
at udfylde hullerne og derfor supplere det direktiv, som blev vedtaget for
nylig. Kommissionen har allerede udnævnt en EU-koordinator for bekæmpelse af
menneskehandel, som påbegyndte sit arbejde i marts 2011[13]
og vil føre tilsyn med gennemførelsen af denne strategi. Kommissionen har også oprettet
et websted[14] vedrørende bekæmpelse af
menneskehandel, som jævnligt opdateres. Webstedet skal fungere som en
"one-stop-shop" for de relevante aktører og offentligheden. Handling på internationalt plan Man har allerede
rettet megen opmærksomhed mod menneskehandel på internationalt plan. De vigtigste
instrumenter er FN's Palermoprotokol om menneskehandel og Europarådets
konvention om aktioner til bekæmpelse af menneskehandel[15]. Ikke alle medlemsstater har ratificeret begge retlige instrumenter,
og det bør de gøre. Kommissionen opfordrer indtrængende medlemsstaterne til
at ratificere alle relevante internationale instrumenter, aftaler og juridiske
forpligtelser, som vil gøre kampen mod menneskehandel mere effektiv,
koordineret og sammenhængende[16]. 2. HOVEDPRIORITETER Med denne strategi søger Kommissionen at fokusere
på konkrete foranstaltninger, der vil understøtte gennemførelsen af direktiv
2011/36/EU, tilføre merværdi og supplere det arbejde, som regeringer,
internationale organisationer og civilsamfundet i EU og tredjelande udfører. Medlemsstaterne har det overordnede ansvar
for at tage hånd om problemerne med menneskehandel. Formålet
med denne meddelelse er at vise, hvordan Kommissionen agter at støtte
medlemsstaterne i deres bestræbelser i denne henseende. Dommen i sagen Rantsev
mod Cypern og Rusland[17] udgør en
afgørende benchmark vedrørende menneskerettigheder, idet medlemsstaterne
pålægges en klar forpligtelse til at træffe de foranstaltninger, der er
nødvendige for at tage hånd om forskellige aspekter af menneskehandel. Blandt
disse kan nævnes rekruttering, efterforskning, retsforfølgning, beskyttelse af
menneskerettighederne og bistand til ofrene. Hvis myndighederne bliver
opmærksomme på menneskehandel eller på, at en person risikerer at blive offer
for menneskehandel, er de forpligtede til at træffe passende foranstaltninger. Foranstaltningerne i denne strategi er
resultatet af en grundig gennemgang af de foranstaltninger og politikker, der
allerede er på plads, arbejdet i ekspertgruppen[18],
omfattende høring af regeringer, organisationer i civilsamfundet,
arbejdsmarkedets parter, akademikere, internationale organisationer, nationale
rapportører eller tilsvarende mekanismer samt andre aktører. Synspunkterne
blandt ofrene for menneskehandel er også indarbejdet i strategien. I strategien
udpeges fem prioriteter, som EU skal fokusere på for at tage hånd om
problemet med menneskehandel. Desuden skitseres en række foranstaltninger, som
Kommissionen foreslår gennemført i løbet af de næste fem år i samarbejde med
andre aktører, herunder medlemsstaterne, EU-Udenrigstjenesten, EU's institutioner
og agenturer, internationale organisationer, tredjelande, civilsamfundet og den
private sektor. Disse prioriteter er som følger: A. Identificere,
beskytte og bistå ofrene for menneskehandel B. Intensivere
forebyggelsen af menneskehandel C. Øget
retsforfølgning af menneskehandlere D. Bedre
koordinering og samarbejde blandt centrale aktører samt øget politisk sammenhæng E. Øget
viden om nye problemer vedrørende alle former for menneskehandel samt
effektive reaktioner på disse En tværfaglig og sammenhængende politik til
bekæmpelse af menneskehandel kræver inddragelse af en bredere vifte af aktører
end tidligere i fastlæggelsen af politikken. Denne vifte bør omfatte
politibetjente, grænsevagter, immigrations- og asylmyndigheder, offentlige
anklagere, advokater, ansatte i retsvæsenet og embedsmænd ved domstolene,
inspektører med ansvar for boliger, arbejdsforhold, sundhed, sociale forhold og
sikkerhed, civilsamfundets organisationer, socialarbejdere og børne- og
ungemedarbejdere, forbrugerorganisationer, fagforeninger,
arbejdsgiverorganisationer, vikarbureauer, rekrutteringsbureauer, konsulære
medarbejdere og ansatte i diplomatiet samt grupper, der er sværere at nå ud
til, såsom værger og retlige repræsentanter samt hjælpetjenester for børn og
ofre. Frivillige og folk, som arbejder i konfliktsituationer, kunne også
inddrages. 2.1. PRIORITET A: Identificere,
beskytte og bistå ofrene for menneskehandel Identifikation af ofrene er en vanskelig
opgave. Folk fra mange forskellige samfundslag kan imidlertid komme i kontakt
med et offer. Det er afgørende at identificere potentielle ofre for
menneskehandel, så enhver, der kommer i berøring med et offer, på bedste vis
kan tilgodese "et offers fem overordnede behov", nemlig respekt og
anerkendelse, bistand, beskyttelse samt adgang til domstolene og til
erstatning. Dette sætter også politiet og anklagemyndighederne i bedre stand
til at efterforske og straffe menneskehandlerne. Samtidig skal der etableres
mekanismer til at beskytte og hjælpe ofrene for menneskehandel og integrere dem
socialt. I henhold til direktivet fra 2011 skal bistanden og støtten baseres på
det enkelte offers behov og som minimum omfatte passende og sikker
indkvartering, materiel bistand, lægehjælp, psykologisk bistand, rådgivning og
information samt oversættelse og tolkning. (1)
Aktion 1: Etablering af nationale og tværnationale
henvisningsmekanismer Medlemsstaterne skal sikre, at der
etableres formelle og funktionsdygtige nationale henvisningsmekanismer. Disse
mekanismer skal beskrive procedurerne for bedre identifikation, henvisning og
beskyttelse af ofrene og omfatte alle relevante offentlige myndigheder og
civilsamfundet. Mekanismerne skal omfatte udarbejdelse af kriterier for
identifikation af ofrene, som skal anvendes af alle involverede parter.
Medlemsstaterne har allerede forpligtet sig til at etablere disse mekanismer
senest ved udgangen af 2012 i forbindelse med EU's politikcyklus til
bekæmpelse af alvorlig og organiseret kriminalitet[19]. I henhold til direktivet om menneskehandel
skal ofrene sikres passende beskyttelse og bistand på grundlag af konkrete
risiko- og behovsvurderinger. Gennemførelsen af disse vurderinger skal indgå i
de nationale henvisningsmekanismers kompetenceområde. På baggrund af den første
gennemførelse af disse nationale henvisningsmekanismer i medlemsstaterne vil
Kommissionen senest i 2015 udarbejde retningslinjer for, hvordan de skal
videreudvikles. Mekanismerne skal desuden berøre emner som erstatning og sikker
tilbagesendelse. Alle de involverede parters roller og ansvarsområder skal
defineres klart. I dag er det således, at når ofre krydser
grænser, løses problemerne generelt bilateralt på ad hoc-basis. Dette er ofte
tidskrævende og ineffektivt. Ud fra en offercentreret tilgang vil Kommissionen
senest i 2015 udarbejde en model for en tværnational
EU-henvisningsmekanisme, som kæder de nationale
henvisningsmekanismer sammen, så de sikrer bedre identifikation, henvisning og
beskyttelse af og bistand til ofre. (2)
Aktion 2: Identifikation af ofre Kommissionen finansierer for tiden et projekt,
hvor man udarbejder retningslinjer, som skal sikre bedre identifikation af
ofrene for menneskehandel i 2014, idet man tager hensyn til Kommissionens
og ILO's lister over indikatorer for menneskehandel fra 2009. Disse
retningslinjer vil lette en mere harmoniseret tilgang og forbedre
identifikationen. De bør desuden hjælpe aktørerne med at identificere ofrene
for menneskehandel, navnlig de ofre, der udsættes for seksuel udnyttelse,
udnyttelse som arbejdskraft og organfjernelse samt børn, der er ofre for
menneskehandel. Endvidere vil Kommissionen som nævnt i dens
meddelelse om handlingsplanen om gennemførelse af Stockholmprogrammet i 2012
udarbejde specifikke retningslinjer for konsulære tjenester og grænsevagter
vedrørende identifikation af ofrene for menneskehandel. (3)
Aktion 3: Beskyttelse af børn, der er ofre for
menneskehandel Børn er særlig sårbare over for viktimisering
og gentagen menneskehandel. En undersøgelse foretaget af Den Internationale
Organisation for Migration (IOM) i 2010 viser, at 84 % af de 79 stikprøver
vedrørende gentagen menneskehandel omhandlede børn eller unge på under 25 år.
Endvidere blev mindreårige i 18 % af disse tilfælde udsat for gentagen
menneskehandel, da de blev voksne. Dette viser, at mindreårige, som udsættes
for menneskehandel, risikerer at blive ofre for gentagen menneskehandel i løbet
af deres voksenliv[20]. EU-lovgivningen indeholder bestemmelser om
beskyttelse af børneofre og bistand til disse[21]. Omfattende
beskyttelsesordninger, som tager hensyn til børnenes interesser og sikrer
samarbejde og tværfaglig koordinering, er afgørende for at imødekomme behovene
hos forskellige grupper af børn, herunder ofre for menneskehandel. For at
beskytte børnene bedre vil Kommissionen i 2014 finansiere udarbejdelsen af
retningslinjer for børnebeskyttelsesordninger. Medlemsstaterne skal styrke
børnebeskyttelsesordningerne i situationer med menneskehandel, og i de
tilfælde, hvor tilbagesendelse skønnes at være i barnets tarv, skal de sørge
for børnenes sikre og bæredygtige tilbagesendelse til oprindelseslandet, hvad enten
der er tale om et land i eller uden for EU, samt forhindre, at de udsættes for
gentagen menneskehandel. Med hensyn til handel med børn findes der desuden
i dag ingen fælles definition af en værge og/eller repræsentant i alle
medlemsstaterne[22], og deres roller,
kvalifikationer og kompetenceforståelse varierer også fra den ene medlemsstat
til den anden[23]. I 2014 agter
Kommissionen sammen med EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder at udarbejde
en model for bedste praksis med hensyn til den rolle, som værger og/eller
repræsentanter for børneofre for menneskehandel skal spille. (4)
Aktion 4: Tilvejebringelse af oplysninger om
ofrenes rettigheder Korrespondancen til Kommissionen i tidens løb
illustrerer de problemer, som enkeltpersoner møder, når de vil kontakte de
rette myndigheder og organisationer for at få klar information om deres ret til
bistand og sundhedspleje, deres ret til en opholdstilladelse og deres
arbejdsmæssige rettigheder, deres rettigheder med hensyn til adgang til
domstolene og en advokat samt mulighederne for at kræve erstatning. For at oplyse ofrene om deres rettigheder og
hjælpe dem med at udøve disse vil Kommissionen i 2013 tilvejebringe klar og
brugervenlig information om de rettigheder med hensyn til arbejde, sociale
forhold og indvandring, som ofre for menneskehandel har i henhold til
EU-lovgivningen[24]. Som opfølgning vil
Kommissionen hjælpe medlemsstaterne med at fremskaffe og udbrede lignende
information på nationalt plan i 2014. 2.2. PRIORITET B: Intensivere
forebyggelsen af menneskehandel En sammenhængende forebyggelsesindsats skal
omfatte både retsforfølgning og beskyttelse, ligesom den skal behandle alle
aspekter ved menneskehandel. Forebyggelsen skal intensiveres i lyset af de
grundlæggende årsager, der gør folk sårbare over for menneskehandel, og det
skal være et nøgleaspekt ved forebyggelsen i EU og tredjelande at tage hånd om
disse årsager. (1)
Aktion 1: Forstå og begrænse efterspørgslen Udveksling
af eksempler på bedste praksis kan bidrage til at begrænse efterspørgslen efter
alle former for menneskehandel, bl.a. med henblik på seksuel udnyttelse. Denne
udveksling skal baseres på arbejde, der udføres gennem oplysningskampagner
rettet mod forbrugere og brugere af tjenester, virksomhedernes sociale ansvar,
adfærdskodekser[25], initiativer vedrørende
erhvervslivet og menneskerettigheder samt initiativer til bekæmpelse af
menneskehandel i virksomheders forsyningskæder. For
at øge indsigten i, hvordan vi kan begrænse efterspørgslen, vil Kommissionen i
2013 under det syvende rammeprogram finansiere undersøgelser af, hvordan vi
kan begrænse efterspørgslen efter og udbuddet af tjenesteydelser og varer, som
udbydes af ofre for menneskehandel, herunder ofre, som handles med seksuel
udnyttelse for øje, og bestemte kategorier af ofre, såsom børn. Disse
undersøgelser vil frembringe materiale til Kommissionens rapport i 2016 om de
retlige foranstaltninger, som visse medlemsstater har truffet for at
kriminalisere brugen af de tjenesteydelser, som ofrene for menneskehandel
tilbyder[26]. (2)
Aktion 2: Fremme etableringen af en platform i den
private sektor Samarbejdet
med den private sektor er også afgørende, hvis man skal mindske efterspørgslen
efter menneskehandel og udvikle forsyningskæder, som ikke omfatter
menneskehandel. I
2014 vil der blive etableret en europæisk virksomhedskoalition til
bekæmpelse af menneskehandel. Koalitionen skal forbedre samarbejdet med
virksomheder og andre aktører, reagere på nye udfordringer og drøfte
foranstaltninger til forebyggelse af menneskehandel, navnlig inden for
højrisikoområder. I 2016 agter Kommissionen i samarbejde med koalitionen at udvikle
modeller og retningslinjer for begrænsning af efterspørgslen efter
tjenesteydelser, som udbydes af ofre for menneskehandel, navnlig inden for
højrisikoområder, herunder sexindustrien, landbruget, byggeriet og turisme. (3)
Aktion 3: Oplysningsaktiviteter og
forebyggelsesprogrammer på EU-plan Der er gennemført adskillige programmer til
forebyggelse af menneskehandel, navnlig oplysningskampagner, på lokalt, nationalt
og internationalt plan og i tredjelande. Der er dog kun gjort meget lidt for
systematisk at evaluere disse programmers effekt med hensyn til at nå de
ønskede mål, såsom at ændre adfærd og holdninger og derved mindske
sandsynligheden for menneskehandel. Vi ved heller ikke særlig meget om disse
initiativers merværdi og indbyrdes overensstemmelse og sammenhæng. I
2013 vil Kommissionen under finansieringsprogrammet for indre anliggender foretage
en grundig analyse af de forebyggende initiativer, som forskellige aktører
allerede har iværksat for at bekæmpe menneskehandel. Kommissionen vil
derefter udarbejde retningslinjer på EU-plan for fremtidige forebyggende
foranstaltninger og kønsspecifikke oplysningskampagner sammen med
medlemsstaterne. På baggrund af analyser af de forebyggende aktiviteter, der
allerede er på plads, vil der i 2015 blive etableret forbindelser til
eksisterende oplysningskampagner[27]. I 2014 vil Kommissionen iværksætte
oplysningsaktiviteter på EU-plan, som målrettes mod bestemte sårbare
grupper – herunder kvinder og børn i risikozonen, husarbejdere, romasamfund og
illegale arbejdstagere – og mod særlige situationer såsom store
sportsbegivenheder, idet man vil gøre brug af midler fra finansieringsprogrammet
for indre anliggender. Internettet og de sociale netværk vil blive brugt til
målrettede oplysningsaktiviteter. 2.3. PRIORITET C: Øget
retsforfølgning af menneskehandlere Problemet med menneskehandel rækker ud over
den enkelte medlemsstat. De fleste menneskehandlere opererer i veletablerede
netværk, som gør det muligt for dem at flytte ofrene på tværs af grænserne
eller inden for et land. Faktisk oplever vi en stigning i den interne
menneskehandel, hvor mange af ofrene er EU-borgere, der handles inden for deres
egen eller en anden medlemsstat. Selv om vi på det seneste har rettet mere
opmærksomhed mod efterforskning og retsforfølgning i sager om menneskehandel,
er det samlede antal anlagte sager i EU fortsat lavt. Sammenlignelige data
viser faktisk et fald i antallet af domme vedrørende menneskehandel fra
1 534 i 2008 til 1 445 i 2009 og 1 144 i 2010. (1)
Aktion 1: Etablering af nationale
tværfaglige retshåndhævende enheder I forbindelse med EU's politikcyklus til
bekæmpelse af alvorlig og organiseret kriminalitet har medlemsstaterne i de
strategiske mål og operationelle aktioner anerkendt, hvor vigtigt det er at
være nyskabende og anlægge en tværfaglig og proaktiv tilgang for bedre at kunne
efterforske og retsforfølge i sager om menneskehandel. For bedre at kunne retsforfølge
menneskehandlerne samt udbygge det grænseoverskridende samarbejde og
centralisere vores viden om menneskehandel skal medlemsstaterne etablere
nationale tværfaglige retshåndhævende enheder vedrørende menneskehandel.
Enhederne skal fungere som kontaktpunkter for EU's agenturer, navnlig Europol[28],
og videresende de indsamlede oplysninger til de nationale Europol-enheder, så
de kan blive formidlet videre til Europol. Enhederne skal fokusere på alle
former for menneskehandel og forbedre opklaringen af sager om menneskehandel og
indsamlingen og analysen af oplysninger om emnet. Der skal etableres procedurer
for regulering af udvekslingen af oplysninger blandt lokale, regionale og
nationale retshåndhævende enheder. Enhederne skal desuden rette fokus mod nye
mønstre med hensyn til bl.a. rekruttering af ofrene for menneskehandel og
menneskehandlernes annoncer om deres tjenesteydelser på internettet. (2)
Aktion 2: Sikre proaktiv finansiel efterforskning I tråd med henstillingerne fra arbejdsgruppen
om finansielle initiativer under OECD (Organisationen for Økonomisk Samarbejde
og Udvikling)[29] skal medlemsstaterne
proaktivt foretage finansiel efterforskning af sager om menneskehandel i
2013, fremskaffe oplysninger til Europols analysedatabaser og
intensivere samarbejdet med EU's agenturer som f.eks. Eurojust og Det
Europæiske Politiakademi (CEPOL). Europol vil senest
i 2015 foretage en analyse på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne om
den finansielle efterforskning af sager om menneskehandel. Denne analyse
skal føre til udpegelse af bedste praksis og modeller for finansiel
politiefterforskning. Finansiel efterforskning er blevet anerkendt som et
værktøj til indsamling af bevismateriale. Ved indsamling af
beviser med henblik på retssager mod menneskehandlere er man ofte stadig i høj
grad afhængig af ofrenes erklæringer. Beviser, der indsamles fra pengespor, kan
udgøre det nødvendige ekstra bevismateriale, navnlig i højrisikosektorer[30],
hvorved ofrene kan slippe for at skulle afgive vidneforklaring i retten. Det
kan også være nyttigt at bruge resultaterne af finansiel efterforskning til at
foretage risikovurderinger, øge kendskabet til modus operandi hos de personer,
der begår kriminalitet med relation til menneskehandel, og finjustere
værktøjerne til brug ved opklaring. (3)
Aktion 3: Øget grænseoverskridende politisamarbejde
og retsligt samarbejde Kommissionen anerkender vigtigheden af at øge
det retslige samarbejde vedrørende menneskehandel. Den opfordrer derfor de
nationale myndigheder og EU's agenturer til, når det er relevant, at oprette
fælles efterforskningshold og inddrage Europol og Eurojust i alle
grænseoverskridende sager om menneskehandel. Medlemsstaterne bør gøre
brug af EU's agenturer i fuld udstrækning og udveksle oplysninger for at
øge antallet og kvaliteten af de grænseoverskridende efterforskningsindsatser
hos politiet og på det retslige område. EU's agenturer bør i overensstemmelse
med deres mandater aktivt udveksle oplysninger indbyrdes og med
medlemsstaterne. Medlemsstaterne bør også samarbejde med Eurojust om at
gennemføre den kommende Eurojust-handlingsplan til bekæmpelse af
menneskehandel. (4)
Aktion 4: Øget samarbejde uden for grænserne EU vil i 2012 finansiere et pilotprojekt, der
skal styrke det regionale samarbejde om menneskehandel langs ruter fra Øst
til EU, ved hjælp af stabilitetsinstrumentet. Yderligere initiativer rettet mod organiseret
kriminalitet og menneskehandel vil også bidrage til sammenhæng mellem de
interne og eksterne aspekter ved EU's sikkerhedspolitik. Desuden vil de øge
kendskabet til forbindelserne mellem de kriminelle netværk, der er involveret i
menneskehandel, og andre kriminalitetsområder. Målet med initiativerne skal
være at forbedre systemerne til indsamling, analyse og udveksling af data på
nationalt og tværnationalt plan, at fremme og lette udveksling af oplysninger
og regional koordinering i forhold til menneskehandel samt at øge det nationale
og tværnationale samarbejde om retshåndhævelse og kapaciteten hos anklagere,
konsulære medarbejdere og ngo'ers medarbejdere. 2.4. PRIORITET D: Bedre
koordinering og samarbejde blandt centrale aktører samt øget politisk
sammenhæng Der er behov for øget koordinering og
samarbejde blandt de centrale aktører, der beskæftiger sig med bekæmpelse af
menneskehandel, og denne indsats skal baseres på en
tværsektoriel og tværfaglig tilgang.
Desuden er den fornødne sammenhæng afgørende for at sikre, at vi
indarbejder bekæmpelse af menneskehandel i de relaterede politikker. Samarbejdet blandt de forskellige aktører kan
bedst tilrettelægges gennem formaliserede mekanismer og procedurer, der skaber
klare forpligtelser og afklarer de involverede parters roller og opgaver. Den
18. oktober 2011 underskrev EU's agenturer på området retlige og indre
anliggender en fælles erklæring om den femte EU-dag mod menneskehandel. Denne
aftale omfatter bedre forebyggelse af menneskehandel, mere effektiv
efterforskning og retsforfølgelse af gerningsmændene samt mere effektiv
beskyttelse af ofrene, idet man respekterer de grundlæggende rettigheder og
tager hensyn til ofrenes køn[31]. Kommissionen vil koordinere
og overvåge gennemførelsen af denne aftale. (1)
Aktion 1: Styrke EU's netværk af nationale
rapportører eller tilsvarende mekanismer Det uformelle EU-netværk af nationale
rapportører eller tilsvarende mekanismer, som blev etableret i 2009, mødes hvert
halve år. I henhold til artikel 19 i direktivet om forebyggelse og bekæmpelse
af menneskehandel skal alle medlemsstater udpege nationale rapportører eller
tilsvarende mekanismer, som bl.a. skal foretage vurderinger af tendenser, måle
effekten af bestræbelserne på at bekæmpe menneskehandel og indsamle data. I
2013 vil Kommissionen styrke koordinationsmekanismerne på EU-plan for at
understøtte det arbejde, som de nationale rapportører udfører med hensyn
til at overvåge gennemførelsen af medlemsstaternes forpligtelser i EU og på internationalt
plan, indsamle data, analysere og undersøge tendenser inden for menneskehandel
på nationalt plan samt vurdere fremskridtene inden for forebyggelse og
bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene, idet civilsamfundets
deltagelse sikres. (2)
Aktion 2: Koordinering af EU's udenrigspolitiske
aktiviteter I både det indsatsorienterede dokument om
styrkelse af EU’s eksterne dimension inden for bekæmpelse af menneskehandel og
meddelelsen om en samlet strategi for migration og mobilitet lægger man op til
bedre koordinering af EU's udenrigspolitiske aktiviteter, ligesom man anlægger
en sammenhængende tilgang baseret på EU's aftaler, strategiske
partnerskaber og politiske dialoger. Der bør udarbejdes en liste over
prioriterede tredjelande og regioner, som der skal indgås partnerskaber med i
fremtiden. Man kunne overveje at oprette samarbejdsmekanismer i
EU-delegationer vedrørende menneskehandel i prioriterede tredjelande og
regioner i 2013 for at styrke samarbejdet, etablere partnerskaber og øge koordineringen
og sammenhængen. Desuden vil Kommissionen arbejde på at styrke
og formalisere partnerskaberne med internationale organisationer[32],
der bekæmper menneskehandel, for at forbedre udvekslingen af oplysninger og
sikre samarbejde, navnlig med hensyn til planlægning af politikker,
prioritering, dataindsamling, undersøgelser samt overvågning og evaluering. Menneskehandel, som er en alvorlig krænkelse
af menneskerettighederne, der er nævnt i Den Europæiske Unions charter om
grundlæggende rettigheder, vil fortsat være omfattet af menneskerettighedsklausulerne
i EU's aftaler med tredjelande, herunder frihandelsaftaler, og udgør
grundlaget for samarbejde og fremme af menneskerettighederne[33]. Kommissionen vil fortsat finansiere
projekter gennem programmerne for udviklingssamarbejde og andre finansieringsprogrammer
for eksterne forbindelser vedrørende alle relevante aspekter af
menneskehandel i tredjelande og regioner, herunder
syd/syd-menneskehandel, med fokus på forebyggelse, beskyttelse og
retsforfølgning. (3)
Aktion 3: Fremme etableringen af en platform for
civilsamfundet I 2013 vil der blive etableret en
EU-platform bestående af organisationer og tjenesteudbydere i
civilsamfundet, som arbejder med at beskytte og bistå ofre i
medlemsstaterne og udvalgte tredjelande. Kommissionen vil sikre, at der i
finansieringsprogrammerne for indre anliggender afsættes midler til dette
formål. (4)
Aktion 4: Gennemgang af projekter, der finansieres
af EU I årenes løb har Kommissionen finansieret
adskillige projekter til bekæmpelse af menneskehandel[34].
I disse projekter, som har været rettet mod diverse aktører, har man
beskæftiget sig med problemet fra forskellige vinkler. Kommissionen vil sikre,
at der på dens websted om bekæmpelse af menneskehandel fremlægges oplysninger
om alle projekter vedrørende interne og eksterne aspekter ved menneskehandel,
som finansieres af EU. På baggrund af behovet for øget sammenhæng i
politikkerne i de forskellige sektorer, der har indvirkning på arbejdet og
initiativerne til bekæmpelse af menneskehandel, vil Kommissionen i 2014 som et
næste skridt foretage en omfattende gennemgang af disse projekter for at
kortlægge de geografiske områder, indsatsområderne og de forskellige aktører og
projekttyper samt resultaterne og anbefalingerne fra projekterne. Denne
gennemgang vil styrke kommende projekter og skabe et solidt grundlag for
sammenhængende, omkostningseffektive og strategiske EU-politikker og
-finansieringsinitiativer. (5)
Aktion 5: Styrke de grundlæggende rettigheder
i politikken for bekæmpelse af menneskehandel og de dertil knyttede aktioner Det er nødvendigt at integrere de grundlæggende rettigheder i
politikken for og lovgivningen om bekæmpelse af menneskehandel for at sikre
sammenhæng i bekæmpelsesarbejdet. Kommissionens strategi for en effektiv
gennemførelse af chartret om grundlæggende rettigheder[35]
indeholder et krav om, at Kommissionen fra begyndelsen skal sikre sig, at dens
retsakter og andre akter altid fuldt ud overholder chartrets grundlæggende
rettigheder ved at foretage et "tjek af de grundlæggende rettigheder"[36]. Man har desuden gjort en stor indsats i
forskellige organisationer og organer, nemlig EU's Agentur for Grundlæggende
Rettigheder, FN's Højkommissariat for Menneskerettigheder og Europarådet.
Endvidere har man udviklet et værktøj, som civilsamfundets organisationer kan
bruge til at vurdere politikken og lovgivningen vedrørende menneskehandel[37],
og et redskab, som skal give vejledning om hensyntagen til grundlæggende
rettigheder i Kommissionens konsekvensanalyser. For at styrke de nuværende instrumenter vil
EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder på grundlag af det tidligere og
igangværende arbejde vedrørende menneskehandel i 2014 gå i gang med at
udvikle et redskab, f.eks. en håndbog eller en vejledning, som skal
hjælpe medlemsstaterne med at håndtere problemstillinger vedrørende
grundlæggende rettigheder, der specifikt relaterer sig til politikker for bekæmpelse
af menneskehandel og de dertil knyttede aktioner, og hvor man vil tage hensyn
til relevante strukturer, processer og resultater, og som vil fokusere på ofres
rettigheder, idet der tages hensyn til kønsperspektivet og barnets tarv. Som
næste skridt vil Kommissionen gennem de kommende finansieringsprogrammer på det
retlige område bistå medlemsstaterne med at gennemføre dette redskab. (6)
Aktion 6: Koordinering af uddannelsesbehov i en
tværfaglig kontekst Et af de centrale punkter i direktivet om
menneskehandel og noget, som fremgik klart af de fleste svar ved høringerne
vedrørende denne strategi, er behovet for at sikre uddannelse af de
personer, der arbejder i felten. Uddannelsesordningerne og de målrettede,
specialiserede programmer om menneskehandel skal gøres mere ensartede og konsekvente[38].
Der er behov for at uddanne de personer, som jævnligt skal tage sig af spørgsmål
om menneskehandel. Kommissionen vil styrke uddannelsen med fokus på
retsvæsenet og den grænseoverskridende retshåndhævelse gennem meddelelserne
om opbygning af tillid til retsvæsenet overalt i EU og om en europæisk ordning
for uddannelse, som efter planen vil foreligge ved udgangen af 2012.
Kommissionen vil primært fokusere på at samle forskellige aktører
for at øge den politiske sammenhæng og efter behov målrette indsatsen mod
bestemte områder og aktører. Mulighederne for at udvikle uddannelsesrammer
for overgangs- og udviklingslande vil blive udforsket, bl.a. gennem Det
Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut. Det Europæiske Politiakademi, Frontex
og Det Europæiske Asylstøttekontor vil arbejde videre på deres respektive
aktørers behov for uddannelse[39]. Kommissionen vil
overveje at samarbejde med EU-delegationerne for at tilbyde dem – og via dem
også tilbyde tredjelande – uddannelse i bekæmpelse af menneskehandel. 2.5. PRIORITET E: Øget viden om
nye problemer vedrørende alle former for menneskehandel samt effektive
reaktioner på disse Tendenserne, mønstrene og arbejdsmetoderne
blandt menneskehandlerne ændrer sig inden for alle de forskellige former for
menneskehandel, idet de tilpasser sig nye mønstre med hensyn til udbud og
efterspørgsel. De forskellige former for udnyttelse blandes og kombineres ofte,
hvilket gør det vanskeligt at afsløre, præcis hvilken form for udnyttelse
ofrene udsættes for. Dette gør det endnu sværere at udpege ofrene. Det er
nødvendigt at kunne forstå disse tendenser hurtigt og sikre en effektiv
reaktion. (1)
Aktion 1: Udvikle et dataindsamlingssystem for hele
EU Kommissionen vil sammen
med medlemsstaterne udvikle et EU-dækkende system til indsamling og
offentliggørelse af data, der udspecificeres ud fra alder og køn. En vigtig
del af dette arbejde vil bestå i at forstå strømmene og tendenserne inden for
intern menneskehandel. På baggrund af resultaterne fra analysen af det første
dataindsamlingsinitiativ fra 2012 vil Kommissionen i samarbejde med de nationale
rapportører sikre, at der indsamles sammenlignelige og pålidelige data ved
det opfølgende initiativ, som dækker årene 2011 og 2012. Resultaterne
ventes at foreligge i 2014. I sin meddelelse om måling af kriminalitet i
EU understreger Kommissionen behovet for at indsamle pålidelige og sammenlignelige
data for at sikre en evidensbaseret politik om menneskehandel. I meddelelsen
findes en handlingsplan for 2011-2015[40] vedrørende indsamling af
data om et lille antal indikatorer. (2)
Aktion 2: Udvikle kendskabet til kønsdimensionerne
ved menneskehandel og sårbare grupper I 2013 vil Kommissionen udvikle kendskabet
til kønsdimensionerne ved menneskehandel, herunder de kønsmæssige særtræk
ved, hvordan mænd og kvinder rekrutteres og udnyttes, de kønsmæssige konsekvenser
af de forskellige former for menneskehandel og mulige forskelle ved mænds og
kvinders sårbarhed over for viktimisering og dens indvirkning på dem. Sårbarheden over for menneskehandel og
forskellige former for udnyttelse afhænger af den enkeltes køn. Mens kvinder og
piger typisk handles med henblik på udnyttelse i sexindustrien, som hushjælp
eller i plejesektoren, har mænd og drenge en tendens til at blive ofre for
tvangsarbejde, navnlig inden for landbrug, byggeri, minedrift og skovbrug samt i
fiskerflåder. Endvidere kan der være forskel på de kort- og langsigtede
konsekvenser hos handlede kvinder og mænd afhængigt af personens køn og af, hvilken
form for menneskehandel der er tale om. Sårbare grupper risikerer i særlig grad at
blive ofre for menneskehandel. Disse grupper omfatter børn, navnlig dem, der forlader
skolen tidligt, efterladte børn[41], uledsagede børn og børn
med handicap samt medlemmer af romasamfundet[42]. Med fokus på
kønsperspektivet vil Kommissionen i 2014 også sikre, at der stilles
finansiering til rådighed i finansieringsprogrammet for forskning for
at øge bevidstheden om disse højrisikogrupper, ligesom den i
fremtiden vil målrette aktionerne på en mere sammenhængende måde og samarbejde
med medlemsstaterne. (3)
Aktion 3: Forstå onlinerekruttering I 2014 vil Kommissionen under finansieringsprogrammet
for et sikrere internet understøtte projekter, der sigter mod at øge
kendskabet til rekruttering via internettet og de sociale netværk – herunder
rekruttering via mellemmænd. Internettet når ud til en bred målgruppe og
rummer utallige muligheder for at rekruttere ofre[43].
Det åbner beskæftigelsesmuligheder (hvor det typisk bruges til at reklamere for
attraktive job i udlandet, bl.a. for modeller, dansere og lignende), som man
kan få adgang til via enkle søgemaskiner eller popup-annoncer, chat rooms og
spam-mails. Desuden bliver de sociale netværk stadig mere populære som
rekrutteringsredskaber. (4)
Aktion 4: Målretning mod menneskehandel med henblik
på udnyttelse som arbejdskraft For at øge det antal sager om menneskehandel
med henblik på udnyttelse som arbejdskraft, der efterforskes og retsforfølges,
og for at forbedre kvaliteten af efterforskningen og retsforfølgelsen i disse
sager vil Kommissionen i 2013 under finansieringsprogrammet for indre
anliggender finansiere en undersøgelse af retspraksis i alle medlemsstaterne.
I mange rapporter fremhæver man medlemsstaternes forskellige tilgange til at
bekæmpe menneskehandel med henblik på udnyttelse som arbejdskraft. De
strafferetlige bestemmelser og gennemførelsen af dem synes at variere meget
blandt medlemsstaterne. Dette kan hæmme det grænseoverskridende samarbejde.
Øget indsigt i retspraksis i medlemsstaterne kan kaste lys over forskellene med
hensyn til tilgang. Hvis arbejdsmarkedslovgivningen og
lovgivningen om indvandrere, der arbejder i EU, gennemføres korrekt, vil de
også bidrage til at forebygge de forskellige former for menneskehandel. Der
skal rettes øget fokus mod de administrative aspekter ved menneskehandel, bl.a.
mod leverandører og underleverandører og jobformidlingsbureauer, navnlig i
højrisikosektorerne inden for menneskehandel. EU's dagsorden for anstændigt
arbejde[44] og bedre social
beskyttelse i oprindelseslandene skal også fremmes. I 2015 vil Kommissionen i samarbejde med Det
Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Eurofound) udarbejde
en vejledning om bedste praksis for offentlige myndigheder om overvågning af
og håndhævelse over for vikarbureauer og formidlingsbureauer, såsom
rekrutteringsbureauer, for at forebygge menneskehandel. Vejledningen skal
omfatte licensordninger og arbejde vedrørende disse bureauers ansvar. Kommissionen vil desuden styrke samarbejdet
med arbejdstilsyn og inspektører på det sociale, sundhedsmæssige og
sikkerhedsmæssige område samt fiskeriinspektører i forbindelse med
identifikation og henvisning af ofrene for menneskehandel. Desuden vil
Kommissionen fremme bevidstheden og uddannelsesindsatsen ved at medtage emnet
på dagsordenen for EU's netværk i 2013. 3. Evaluering og overvågning Under hensyntagen til de mange
rapporteringsmekanismer inden for menneskehandel i hele EU[45]
og i lyset af, at denne meddelelse har relation til direktivet om
menneskehandel, agter Kommissionen at fastlægge effektive overvågnings- og
evalueringsprocedurer, der ikke skaber overlappende rapporteringsmekanismer.
Medlemsstaterne opfordres til at foretage deres egen evaluering og overvågning
af nationale strategier og aktiviteter, der rettes mod at bekæmpe
menneskehandel. I overensstemmelse med direktivet om
menneskehandel vil Kommissionen senest i april 2015 i en rapport til
Europa-Parlamentet og Rådet vurdere, i hvilket omfang medlemsstaterne har
truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet. Derefter vil Kommissionen i overensstemmelse
med direktivet hvert andet år rapportere til Rådet og Europa-Parlamentet
om, hvilke fremskridt der er gjort i bekæmpelsen af menneskehandel, med
hjælp fra medlemsstaterne. Den første rapport, som offentliggøres i 2014,
vil omfatte en første evaluering af denne
meddelelse. Endelig vil Kommissionen i 2016 i en rapport vurdere,
hvilken indvirkning den nationale lovgivning, der gør det strafbart at bruge
tjenester i forbindelse med udnyttelse af menneskehandel, har haft. Om
nødvendigt vil rapporten omfatte hensigtsmæssige forslag. I lyset af de foranstaltningerne, der
beskrives i denne meddelelse, vil det uformelle netværk af nationale rapportører eller tilsvarende mekanismer være afgørende for
både overvågningen og evalueringen af disse foranstaltninger. De rapporter, som
disse aktører udarbejder på medlemsstatsplan, vil blive taget i betragtning. Kommissionen
opfordrer indtrængende de nationale rapportører eller tilsvarende mekanismer
til at høre civilsamfundet, når de udarbejder deres rapporter. Om denne strategi for bekæmpelse af
menneskehandel for perioden 2012–2016 får den ønskede effekt, afhænger det i
høj grad af finansieringen og af inddragelsen af alle de aktører, der nævnes i
denne meddelelse. Oversigt over
foranstaltningerne i EU's strategi for bekæmpelse af
menneskehandel 2012–2016 PRIORITETER OG FORANSTALTNINGER || ANSVARLIGE || FRIST PRIORITET A: Identificere, beskytte og bistå ofrene for menneskehandel Udvikling af nationale henvisningsmekanismer || MS/KOM || 2012 Retningslinjer for beskyttelse af ofrene || KOM || 2015 Model for en tværnational EU-henvisningsmekanisme || KOM || 2015 Retningslinjer for bedre identifikation af ofrene for menneskehandel || KOM || 2014 Retningslinjer for konsulære tjenester og grænsevagter ved identifikation af ofrene for menneskehandel || KOM || 2012 Retningslinjer for børnebeskyttelsesordninger || KOM || 2014 Styrkelse af børnebeskyttelsesordninger for at sikre forsvarlig hjemsendelse og forebygge gentagen menneskehandel || MS || 2015 Model for bedste praksis for den rolle, som værger og/eller repræsentanter for børneofre spiller || KOM/FRA || 2014 Oplysninger om arbejdsmæssige og sociale rettigheder samt ofres og indvandreres rettigheder i henhold til EU-lovgivningen || KOM || 2013 Formidling af oplysninger om arbejdsmæssige og sociale rettigheder samt ofres og indvandreres rettigheder på nationalt plan || MS/KOM || 2014 PRIORITETER OG FORANSTALTNINGER || ANSVARLIGE || FRIST || PRIORITET B: Intensivere forebyggelsen af menneskehandel Forskning i at mindske efterspørgslen efter de tjenester, som ofrene for menneskehandel udbyder || KOM || 2013 Etablering af en europæisk virksomhedskoalition til bekæmpelse af menneskehandel || KOM || 2014 Modeller og retningslinjer for mindskelse af efterspørgslen || KOM/europæisk virksomhedskoalition || 2016 Analyse af nuværende forebyggende initiativer, som gennemføres af aktørerne || KOM || 2013 EU-dækkende oplysningsaktiviteter rettet mod specifikke sårbare grupper || KOM || 2014 PRIORITETER OG FORANSTALTNINGER || ANSVARLIGE || FRIST PRIORITET C: Øget retsforfølgning af menneskehandlere Etablering af nationale, tværfaglige retshåndhævende enheder inden for menneskehandel || MS || Iværksat Proaktiv finansiel efterforskning af sager om menneskehandel og samarbejde med EU's agenturer || MS || 2013 Analyse af oplysninger fra medlemsstaterne om finansiel efterforskning af sager om menneskehandel || Europol/MS || 2015 Fælles efterforskningshold || MS/EU's agenturer || Iværksat Fuld udnyttelse af EU's agenturer || MS/EU's agenturer || Iværksat Gennemførelse af Eurojust-handlingsplanen til bekæmpelse af menneskehandel || Eurojust/MS || 2013 Regionalt samarbejde om bekæmpelse af menneskehandel langs ruter fra Øst til EU || KOM || 2012 PRIORITETER OG FORANSTALTNINGER || ANSVARLIGE || FRIST PRIORITET D: Bedre koordinering og samarbejde blandt centrale aktører samt øget politisk sammenhæng Koordinering og overvågning af gennemførelsen af den fælles erklæring, der er underskrevet af EU's RIA-agenturer || KOM || Iværksat Styrkelse af den EU-dækkende koordineringsmekanisme til støtte for det uformelle netværk af nationale rapportører eller tilsvarende mekanismer || KOM/MS || 2013 Mulig etablering af samarbejdsmekanismer i EU-delegationer i prioriterede tredjelande og regioner || KOM/EEAS/MS || 2013 Styrkelse og formalisering af partnerskaber med internationale organisationer || KOM/internationale organisationer/EEAS || Iværksat Medtagelse af menneskehandel i menneskerettighedsklausulerne || KOM/EEAS || Iværksat Finansiering af projekter om menneskehandel i tredjelande og regioner || KOM/EEAS || Iværksat EU-platform bestående af organisationer og serviceudbydere i civilsamfundet || KOM || 2013 Gennemgang af EU-finansierede projekter vedrørende menneskehandel || KOM || 2014 Redskab til vurdering af de grundlæggende rettigheder i politikken til bekæmpelse af menneskehandel og de dertil knyttede aktioner || KOM/FRA || 2014 Hjælp til medlemsstaterne ved gennemførelse af vurderingsværktøjet || KOM/MS || Iværksat Styrkelse af uddannelse rettet mod retsvæsenet og personalet inden for grænseoverskridende retshåndhævelse || KOM/EU's agenturer/MS || 2012 Øget politisk sammenhæng gennem uddannelsesprogrammer || KOM/MS || Iværksat PRIORITETER OG FORANSTALTNINGER || ANSVARLIGE || FRIST || PRIORITET E: Øget viden om nye problemer vedrørende alle former for menneskehandel samt effektive reaktioner på disse EU-dækkende system til indsamling og offentliggørelse af køns- og aldersopdelte data || KOM/MS || 2012 Sammenlignelige og pålidelige data i opfølgende initiativ i 2011 og 2012 || KOM/MS/nationale rapportører || 2014 Forskning i kønsdimensionerne ved menneskehandel || KOM || 2013 Forskning i højrisikogrupper inden for menneskehandel || KOM || 2014 Forskning i rekruttering over internettet og gennem de sociale netværk || KOM/MS || 2014 Undersøgelse af retspraksis vedrørende menneskehandel og udnyttelse som arbejdskraft || KOM/MS || 2013 Vejledning om bedste praksis for offentlige myndigheder om overvågning af vikarbureauer og formidlingsbureauer || EUROFOUND/KOM || 2015 Samarbejde med arbejdstilsyn og inspektører på det sociale, sundhedsmæssige og sikkerhedsmæssige område samt fiskeriinspektører || KOM || 2013 [1] Menneskehandel adskiller sig fra menneskesmugling (hjælp
til indvandring) ved, at førstnævnte indebærer tvang og udnyttelse, og at ofret
ikke behøver at krydse en grænse eller blive transporteret rent fysisk. [2] ILO, "ILO 2012 Global
estimates of forced labour", juni 2012. Ifølge rapporten kan
menneskehandel betragtes som tvangsarbejde, og skønnene omfatter derfor hele
spektret af menneskehandel med henblik på udnyttelse som arbejdskraft og
seksuel udnyttelse (side 13). [3] Den anslåede årlige profit fra udnyttelse af alle
handlede tvangsarbejdere på verdensplan udgør 31,6 mia. USD. Heraf
genereres 15,5 mia. USD (49 %) i industrilande (fra Patrick Belser,
"Forced Labor and Human Trafficking: Estimating the Profits",
arbejdsdokument, Genève, ILO, 2005). [4] The Globalization of Crime: A Transnational Organized
Crime Threat Assessment, UNODC, 2010. [5] De statistikker, som er indsamlet via Eurostat, giver et
generelt overblik, der er baseret på de svar, som man har modtaget fra alle
27 medlemsstater for perioden 2008 til 2010. [6] Kommissionens meddelelse om handel med kvinder med
henblik på seksuel udnyttelse (KOM(96) 567 endelig), Kommissionens meddelelse
"Bekæmpelse af menneskehandel: en integreret strategi og forslag til en
handlingsplan" (KOM(2005) 514 endelig), EU's plan for bedste praksis,
standarder og procedurer i forbindelse med bekæmpelse og forebyggelse af
menneskehandel (EUT C 311 af 9.12.2005, s. 1) samt arbejdsdokumentet
fra Kommissionen om evaluering og overvågning af gennemførelsen af EU's plan
(KOM(2008) 657 endelig). [7] Direktiv 2011/36/EU om forebyggelse og bekæmpelse af
menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor, EUT L 101 af 15.4.2011. [8] Forslaget til et direktiv om ofrenes rettigheder
(KOM(2011) 275 endelig), foranstaltninger vedrørende vold mod kvinder,
hvor ligestilling mellem kønnene og bekæmpelse af forskelsbehandling er
grundlæggende elementer; En EU-dagsorden for børns rettigheder
(KOM(2011) 60 endelig); handlingsplanen om uledsagede mindreårige
(KOM(2010) 213 endelig); direktiv 2009/52/EF om sanktioner og
foranstaltninger over for arbejdsgivere, der beskæftiger
tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold; og forslaget til et direktiv om
tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på sæsonarbejde
(KOM(2010) 379 endelig). [9] Meddelelsen "Strategien for EU's indre sikkerhed i
praksis - Fem skridt hen imod et mere sikkert EU" (KOM(2010) 673 endelig). [10] Meddelelsen "En samlet strategi for migration og
mobilitet" (KOM(2011) 743 endelig). [11] 11450/5/09 REV 5 af 19. november 2009 og 9501/3/11 REV 3
af 4. juli 2011. [12] Navnlig inden for rammerne af menneskerettighedsdialogerne
med over 40 lande over hele verden og migrations- og mobilitetsdialogerne, som
omfatter syv regionale processer, der dækker mere end 100 lande og mere
end 20 bilaterale processer. [13] Hendes opgaver består bl.a. i at tage hånd om det
presserende behov for at sikre sammenhængende og koordineret strategisk
planlægning på EU-plan og sammen med internationale organisationer og
tredjelande for at løse problemet på integreret vis. [14] http://ec.europa.eu/anti-trafficking/index. [15] Protokol om forebyggelse og bekæmpelse af samt straf for
handel med mennesker, herunder særligt kvinder og børn, der supplerer
FN-konventionen om grænseoverskridende organiseret kriminalitet, FN's
traktatsamling, bind 2237, s. 319; konvention om indsatsen mod menneskehandel
(CETS nr.197), Europarådet, Warszawa, 16. maj 2005. [16] FN-konventionen om afskaffelse af alle former for
diskrimination imod kvinder, New York, 18. december 1979, FN's
traktatsamling, bind 1249, s. 13, FN-konventionen om barnets rettigheder,
20. november 1989, De
Forenede Nationer, FN's traktatsamling, bind 1577, s. 3, ILO's konvention om tvangsarbejde,
1930 (nr. 29), ILO's konvention om afskaffelse af tvangsarbejde,
1957 (nr. 105), ILO's konvention om de værste former for børnearbejde, 1999
(nr. 182) og ILO's konvention om hushjælp, 2011 (nr. 189). [17] Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, Rantsev mod
Cypern og Rusland, sag 25965/04, dom (endelig) af 10. maj 2010. [18] Ekspertgruppen rådgiver Kommissionen om politikker og
lovgivning på basis af Kommissionens afgørelser, senest EUT L 207 af 12.8.2011,
s. 14. [19] Dok. 15358/10 COSI 69. [20] IOM, "The Causes and Consequences of Re-trafficking:
Evidence from the IOM Human Trafficking Database", 2010. [21] Direktiv 2011/36/EU om menneskehandel og direktiv
2011/92/EU om bekæmpelse af seksuelt misbrug og seksuel udnyttelse af børn og
børnepornografi og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2004/68/RIA. [22] EU's ekspertgruppe om uledsagede mindreårige, møde om
værger for uledsagede børn den 21. juni 2011. [23] Se også "Child Trafficking in the EU — Challenges,
perspectives and good practices" fra Det Europæiske Agentur for
Grundlæggende Rettigheder, juli 2009. [24] Denne information omfatter de rettigheder, der bygger på
direktiv 2004/81/EF om udstedelse af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere,
der har været ofre for menneskehandel. Direktivets potentiale udnyttes i dag
ikke fuldt ud, og ofrenes mangel på information om deres rettigheder er blevet
udpeget som et af det største problemer. Kommissionen har iværksat en undersøgelse
for at analysere de nuværende foranstaltninger og ordninger til beskyttelse af
ofre for menneskehandel, som hver medlemsstat har gennemført i henhold til
direktivet, for at finde ud af, om de nuværende noget forskelligartede
ordninger i medlemsstaterne forhindrer en ensartet og effektiv tilgang til
bekæmpelse af menneskehandel. http://ec.europa.eu/anti-trafficking/index,
http://ec.europa.eu/immigration
og http://e-justice.europa.eu. [25] For eksempel IOM's kampagne vedrørende ansvarlige indkøb: http://www.buyresponsibly.org. [26] Artikel 23 i direktiv 2011/36/EU om menneskehandel. [27] Såsom UNODC's Blue Heart Campaign og den såkaldte Blue
Blindfold Campaign i Det Forenede Kongerige. [28] Enhederne skal fungere som kontaktpunkter for de
retshåndhævende instanser i andre lande i og uden for EU, og eksperter fra
enhederne skal bl.a. deltage i møder i den gruppe, der har ansvaret for
analysedatabaser om menneskehandel, møder vedrørende EU's politikcyklus og
møder for de kontaktpunkter, der nævnes i Europols kontaktmanual vedrørende
menneskehandel. [29] International standards on combating money laundering and
the financing of terrorism & proliferation, the FATF recommendations, OECD
Financial Action Task Force, februar 2012. [30] Europols trusselsvurdering af organiseret kriminalitet
2011. Disse sektorer er landbruget, byggeriet, tekstilindustrien,
sundhedsplejen, hushjælpssektoren og sexindustrien, side 19. [31] De pågældende agenturer er CEPOL, EASO, EIGE, Europol,
Eurojust, FRA og Frontex, http://ec.europa.eu/anti-trafficking/entity.action?id=55a48066-dcf5-4e71-b191-cedcf0caa97a. [32] Kommissionen har formaliseret partnerskaber i forskellige
afskygninger og samarbejder med FN, Europarådet, Den Internationale
Organisation for Migration, Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i
Europa, Verdenssundhedsorganisationen og Den Internationale
Arbejdsorganisation. Et fortsat samarbejde med disse organisationer vil være
særlig vigtigt i forbindelse med bekæmpelse af menneskehandel med henblik på
fjernelse af organer. [33] Fælles meddelelse: Menneskerettigheder og demokrati i
centrum for EU's optræden udadtil – en mere effektiv tilgang, KOM(2011) 886
endelig. [34] Oplysninger om de fleste projekter findes på Kommissionens
websted om bekæmpelse af menneskehandel. [35] Strategi for Den Europæiske Unions effektive gennemførelse
af chartret om grundlæggende rettigheder, KOM(2010) 573 endelig af
19. oktober 2010, se
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0573:FIN:DA:PDF [36] Kommissionens arbejdsdokument om praktisk vejledning om
hensyntagen til grundlæggende rettigheder i Kommissionens konsekvensanalyser,
SEK(2011) 567 endelig, 6.5.2011. [37] The RighT Guide, http://ec.europa.eu/anti-trafficking/entity?id=7dbb0353-cb8a-4bcc-a3fa-34dfbe01bbca. [38] Meddelelsen Opbygning af tillid til retsvæsenet overalt
i EU: Et nyt aspekt af uddannelsen af retsvæsenets aktører i EU, KOM(2011) 551
endelig. [39] CEPOL udbyder uddannelse i bekæmpelse af menneskehandel
samt en fælles læseplan og et e-læringsmodul for politibetjente. Frontex har
udviklet en specifik instruktionsbog om menneskehandel til brug for
grænsevagter. Redskaber og oplysninger om opsporing og henvisning af ofre for
menneskehandel vil indgå i Det Europæiske Asylstøttekontors (EASO)
værktøjskasse, bl.a. i uddannelsesmoduler og håndbøger. [40] Meddelelsen "Måling af kriminalitet og den
strafferetlige behandling heraf i EU: Handlingsplan for 2011-2015", KOM(2011)
713 endelig. [41] Her menes børn, hvis forældre arbejder i en anden
medlemsstat og efterlader børnene i deres oprindelsesland. [42] Baseret på forskning i emnet såsom undersøgelsen Study on
the Typology of and Policy Responses to Child Begging in the EU,
JLS/2009/ISEC/PR/008-F2. [43] Se Europarådets undersøgelse fra 2007 om misbrug af
internettet i forbindelse med udvælgelse af ofre for menneskesmugling. [44] Meddelelsen "Fremme af anstændigt arbejde for alle:
EU's bidrag til gennemførelsen af dagsordenen for anstændigt arbejde i
verden, KOM(2006) 249 af 24. maj 2006. [45] Hensigten er så vidt muligt at udnytte de nuværende
rapporteringsmekanismer inden for menneskehandel, herunder rapporteringen under
EU's politikcyklus til bekæmpelse af alvorlig og organiseret kriminalitet og
rapporterne fra Ekspertgruppen til Bekæmpelse af Menneskehandel under
Europarådet (GRETA).