EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52023AB0031
Opinion of the European Central Bank of 13 October 2023 on a proposal for a regulation on the legal tender of euro banknotes and coins (CON/2023/31)
Stanovisko Evropské Centrální Banky ze dne 13. října 2023 k návrhu nařízení o postavení eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla (CON/2023/31)
Stanovisko Evropské Centrální Banky ze dne 13. října 2023 k návrhu nařízení o postavení eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla (CON/2023/31)
CON/2023/31
Úř. věst. C, C/2023/1355, 1.12.2023, ELI: http://data.europa.eu/eli/C/2023/1355/oj (BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, GA, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
![]() |
Úřední věstník |
CS Série C |
C/2023/1355 |
1.12.2023 |
STANOVISKO EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
ze dne 13. října 2023
k návrhu nařízení o postavení eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla
(CON/2023/31)
(C/2023/1355)
Úvod a právní základ
Evropská centrální banka (ECB) obdržela dne 27. července 2023 žádost Evropského parlamentu a dne 11. září 2023 žádost Rady Evropské unie o stanovisko k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o postavení eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla (1) (dále jen „navrhované nařízení“).
Pravomoc ECB zaujmout stanovisko je založena na článku 133 Smlouvy o fungování Evropské unie, který stanoví, že aniž jsou dotčeny pravomoci ECB, přijmou Evropský parlament a Rada opatření nezbytná pro používání eura jako jednotné měny, přičemž tato opatření se přijmou po konzultaci s Evropskou centrální bankou. V souladu s čl. 17.5 první větou jednacího řádu Evropské centrální banky přijala toto stanovisko Rada guvernérů.
1. Obecné připomínky
1.1. |
ECB vítá navrhované nařízení, které se bude uplatňovat v členských státech, jejichž měnou je euro. ECB důrazně podporuje zavedení pravidel týkajících se postavení eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla v celé eurozóně v sekundárním právu Unie. Tato pravidla podpoří nezbytnou právní jistotu, pokud jde o pojem „zákonné platidlo“ v právu Unie, což je status přiznaný eurobankovkám v primárním právu Unie a euromincím v sekundárním právu Unie (2).. Pravidla stanovená v navrhovaném nařízení rovněž zajistí soulad s návrhem nařízení Evropského parlamentu a Rady o zavedení digitálního eura (3) (dále jen „navrhované nařízení o digitálním euru“), který zahrnuje pravidla týkající se postavení digitálního eura jako zákonného platidla, přičemž se zohlední existující rozdíly. Navrhované nařízení přispěje k zajištění toho, aby digitální euro, pokud bude vydáno, doplňovalo eurobankovky a euromince, ale nenahrazovalo je. |
1.2. |
ECB zejména vítá ta opatření stanovená v navrhovaném nařízení, která se týkají povinnosti států, jejichž měnou je euro, zajistit dostatečný a účinný přístup k hotovosti. ECB soustavně vítá návrhy vnitrostátních právních předpisů, jejichž cílem je chránit dostupnost hotovosti (4). ECB plně sdílí názor, že přístup k hotovosti je nezbytný pro zachování účinnosti jejího postavení jako zákonného platidla. Pokud občané nemají přístup k hotovosti, nebudou moci ji používat jako platební prostředek a uchovatel hodnoty (5). |
1.3. |
Podle Smlouvy má ECB má výlučné právo povolovat vydávání eurobankovek v Unii (6). Eurobankovky vydávané ECB a národními centrálními bankami členských států, jejichž měnou je euro, jsou jedinými bankovkami, které mají v eurozóně status zákonného platidla (7). Status euromincí jako zákonného platidla je zakotven v sekundárním právu Unie (8). V sekundárním právu Unie však neexistuje právně závazná definice pojmu „zákonné platidlo“. |
1.4. |
Soudní dvůr se zabýval pojmem „zákonné platidlo“ ve svém rozsudku, kde poukázal na doporučení Komise 2010/191/EU, (9) v němž se uvádí, že v případě, že existuje platební povinnost, status zákonného platidla eurobankovek a euromincí znamená: a) povinné přijímání těchto bankovek a mincí (10), b) jejich přijímání za plnou nominální hodnotu a c) možnost splnit jimi platební povinnost. |
1.5. |
Soudní dvůr též uvedl, že pojem „zákonné platidlo“ uvedený v čl. 128 odst. 1 Smlouvy je pojmem práva Unie, který musí být vykládán autonomním a jednotným způsobem v celé Unii (11). Článek 133 Smlouvy opravňuje pouze normotvůrce Unie vymezit právní režim statusu zákonného platidla, který je přiznán eurobankovkám a euromincím, a to v rozsahu, v němž je to nezbytné pro používání eura jako jednotné měny. Taková výlučná pravomoc vylučuje veškerou pravomoc členských států v této oblasti, ledaže jednají na základě toho, že byly Unií zmocněny k přijetí takových pravidel, nebo pokud je to nezbytné k provedení aktů Unie (12). |
1.6. |
Jak je uvedeno v důvodové zprávě k navrhovanému nařízení (13), diskuse odborné skupiny pro euro jako zákonné platidlo (ELTEG) potvrdily existenci právní nejistoty ohledně postavení eurohotovosti jako zákonného platidla a rozdílného uplatňování jeho zásad v eurozóně. Rovněž odhalily obavy ohledně dopadu snížení zeměpisného pokrytí bankomaty a omezení hotovostních služeb v bankovních pobočkách na přístup k hotovosti (14). |
1.7. |
Navrhované nařízení přispěje k tomu, aby eurohotovost byla i nadále dostupná, a to i v okrajových regionech, a přijímaná při platbách v celé eurozóně, čímž se posílí hotovostní strategie Eurosystému (15). Navzdory digitalizaci hospodářství Unie a rostoucímu využívání elektronických platebních prostředků hraje hotovost ve společnosti i nadále důležitou úlohu (16). Schopnost platit v hotovosti je i nadále obzvláště důležitá pro určité skupiny společnosti, které z různých legitimních důvodů dávají přednost používání hotovosti před jinými platebními prostředky nebo nemají přístup k bankovním službám a elektronickým platebním prostředkům. Mezi tyto skupiny patří zdravotně postižení občané, přistěhovalci, sociálně zranitelní občané, starší lidé, nezletilé osoby a další osoby s omezeným přístupem k digitálním platebním službám nebo zcela bez tohoto přístupu (17). |
1.8. |
Hotovost je navíc užitečná jako platební prostředek, protože je všeobecně přijímána, je rychlá a usnadňuje kontrolu nad výdaji plátce. Kromě toho je v současné době jediným platebním prostředkem, který občanům umožňuje vypořádat transakci v penězích centrální banky, jež je navíc vypořádána okamžitě, a zároveň zajišťuje soukromí (18). Eurohotovost jako peníze centrální banky zajišťuje konvertibilitu peněz komerčních bank, čímž ujišťuje občany o použitelnosti peněz komerčních bank jako platebního prostředku a o jejich funkci uchovatele hodnoty. Eurohotovost proto hraje svou úlohu při udržování finanční stability a transmisi měnové politiky. |
2. Jednoznačný zákaz jednostranného vyloučení hotovosti předem
2.1. |
ECB sdílí obavy vyjádřené v navrhovaném nařízení, které se týkají „jednostranného vyloučení hotovosti předem“ ze strany maloobchodníků nebo poskytovatelů služeb. Rozšířený výskyt takových situací by vážně ohrozil status eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla (19). Do navrhovaného nařízení by mělo být zahrnuto nové ustanovení, které by jasně stanovilo, že jednostranné vyloučení hotovosti předem je zakázáno. |
2.2. |
ECB rovněž navrhuje změnit definici jednostranného vyloučení hotovosti předem v navrhovaném nařízení (20) s cílem vyjasnit, že zahrnuje praktiky nepřijímání hotovosti (např. nápisy „Nepřijímáme hotovost“ u vchodů do obchodů nebo v místech prodeje), jakož i smluvní podmínky, které nebyly individuálně sjednány (např. adhezní smlouvy). Kromě toho by ustanovení navrhovaného nařízení týkající se výjimek ze zásady povinného přijímání eurobankovek a euromincí (21) mělo stanovit, že důkazní břemeno při prokazování existence předchozí dohody mezi plátcem a příjemcem o jiném platebním prostředku než hotovosti nese příjemce. |
2.3. |
Navrhované nařízení stanoví, že jednostranné vyloučení plateb v hotovosti předem spadá do jeho rozsahu působnosti (22). Pojem „jednostranné vyloučení hotovosti předem“ je definován jako situace, kdy maloobchodníci a poskytovatelé služeb jednostranně vyloučí hotovost jako způsob platby a plátce a příjemce se nedohodnou na prostředku pro placení za nákup svobodně (23). Jednostranné vyloučení hotovosti předem tedy není případem, kdy mezi plátcem a příjemcem existuje předchozí, individuálně sjednaná dohoda o jiném platebním prostředku než hotovosti, jež by představovala platnou výjimku ze zásady povinného přijímání eurobankovek a euromincí (24). Zatímco předem dohodnuté vyloučení hotovosti by vyžadovalo skutečné jednání, v případě jednostranného vyloučení hotovosti předem se jedná o podmínku pro úhradu peněžního dluhu vůči příjemci, o níž plátce nemohl jednat. |
2.4. |
Navrhované nařízení však rovněž stanoví, že členské státy mají sledovat úroveň jednostranného vyloučení plateb v hotovosti předem na celém svém území (25). V bodech odůvodnění navrhovaného nařízení se uvádí, že pokud členský stát dospěje k závěru, že jednostranné vyloučení hotovosti předem narušuje zásadu povinného přijímání eurobankovek a euromincí, měl by přijmout opatření k nápravě situace. Tato opatření mohou zahrnovat zákaz jednostranného vyloučení hotovosti předem na celém jeho území nebo jeho části (26). |
2.5. |
Znění některých ustanovení navrhovaného nařízení tak naznačuje, že jednostranné vyloučení hotovosti předem nepředstavuje předchozí dohodu mezi plátcem a příjemcem o použití jiného platebního prostředku než hotovosti, takže by se měla uplatňovat zásada povinného přijímání (27). Jedno z těchto ustanovení (28) jasně stanoví, že pokud maloobchodník nebo poskytovatel služeb jednostranně vyloučí hotovost jako způsob platby, například nápisem „Nepřijímáme hotovost“, plátce a příjemce se na platebním prostředku svobodně nedohodnou. Z toho vyplývá, že jednostranné vyloučení hotovosti předem by nebylo vyňato ze zásady povinného přijímání eurobankovek a euromincí. Představovalo by tak porušení navrhovaného nařízení. |
2.6. |
Tento výklad je však obtížně slučitelný s povinností členských států sledovat míru jednostranného vyloučení plateb v hotovosti předem na celém svém území a zakázat je na celém svém území nebo jeho části, pokud úroveň přijímání plateb v hotovosti na jejich území nebo jeho části narušuje zásadu povinného přijímání eurohotovosti. Pokud jednostranné vyloučení hotovosti předem porušuje navrhované nařízení, členské státy by měly prosazovat dodržování navrhovaného nařízení, a to i stanovením pravidel, pokud jde o sankce, a ukládáním sankcí za tato vyloučení plateb v eurohotovosti (29), a ne sledovat, do jaké míry jsou tyto nezákonné situace na jejich území rozšířené. |
2.7. |
Jednoznačný zákaz jednostranného vyloučení hotovosti předem by pak nahradil povinnost členských států sledovat úroveň jednostranného vyloučení hotovosti předem na svém území a zajistil jednoznačné vymezení rozsahu a účinků postavení eurohotovosti jako zákonného platidla (30). |
3. Jednostranné vyloučení hotovosti předem subjekty veřejného sektoru
3.1. |
Navrhované nařízení z oblasti své působnosti nevylučuje konkrétní kategorie plátců nebo příjemců (31). Zároveň se v jeho bodech odůvodnění uznává (32), že, jak konstatoval Soudní dvůr (33), členské státy mohou v zásadě omezit povinné přijímání hotovosti v rámci svých pravomocí a jsou-li splněny určité podmínky (např. důvody veřejného zájmu, proporcionalita). V této souvislosti má ECB za to, že praktiky nepřijímání hotovosti, které uplatňují subjekty veřejného sektoru (např. veřejné nemocnice a veřejná muzea), jako takové nepředstavují platné výjimky ze zásady povinného přijímání eurobankovek a euromincí zavedené členskými státy v rámci výkonu jejich pravomocí. Vzhledem k tomu, že tyto praktiky nejsou regulovanými způsoby plnění platebních povinností (34) upravenými v právních předpisech členského státu, ale spíše jednostrannými praktikami, představují praktiky nepřijímání hotovosti, které uplatňují subjekty veřejného sektoru, jednostranné vyloučení hotovosti předem, jak je definováno v navrhovaném nařízení (35). Body odůvodnění navrhovaného nařízení (36) by proto měly být upraveny tak, aby bylo zřejmé, že do rozsahu působnosti navrhovaného nařízení spadají i praktiky nepřijímání hotovosti uplatňované subjekty veřejného sektoru, a proto jsou zakázány. |
4. Různé
4.1. |
Navrhované nařízení se vztahuje na „úhradu peněžitých dluhů, pokud mají být zcela nebo zčásti uhrazeny v hotovosti, jestliže (...) existuje platební povinnost (37). ECB vychází z toho, že slovní spojení „pokud mají být uhrazeny v hotovosti“ představuje právo plátce rozhodnout se zaplatit v hotovosti v případech, kdy jsou k dispozici jiné platební prostředky. Toto slovní spojení by však mohlo být rovněž chápáno jako neurčité omezení zásady povinného přijímání (38). Mohlo by být interpretováno tak, že v hotovosti mohou být vypořádány pouze určité peněžité dluhy. Z důvodu právní jednoznačnosti proto ECB v tomto ohledu navrhuje navrhované nařízení změnit. |
4.2. |
Pokud jde dále o výjimky ze zásady povinného přijímání eurobankovek a euromincí, navrhované nařízení stanoví, že příjemce bude oprávněn odmítnout eurohotovost, „je-li odmítnutí učiněno v dobré víře a založeno na legitimních a dočasných důvodech v souladu se zásadou proporcionality s ohledem na konkrétní okolnosti, které příjemce nemůže ovlivnit“ (39). ECB chápe, že pro uplatnění výjimky dobré víry je stanoveno několik kumulativních podmínek, aby bylo v souvislosti s touto výjimkou pro příjemce náročné odůvodnit odmítnutí přijmout hotovost. ECB tento přístup vítá. |
4.3. |
ECB má za to, že nemít k dispozici žádné drobné peníze (40) je velmi specifickým „legitimním důvodem“ pro odmítnutí eurobankovek a euromincí, jenž není charakteristický pro obecné chápání výjimky dobré víry. Tento konkrétní důvod však nemůže sloužit k určení toho, co představuje „konkrétní okolnosti, které příjemce nemůže ovlivnit“ v jiných situacích. Ve skutečnosti je sporné, zda se v uvedeném případě jedná o okolnost, kterou příjemce nemůže ovlivnit, a považovat ji za indikativní příklad by bylo v rozporu s celkovým záměrem zákonodárce stanovit podmínky tak, aby bylo náročné uplatnit výjimku dobré víry ze zásady povinného přijetí hotovosti zakotvené v navrhovaném nařízení. |
4.4. |
Navrhované nařízení dále zmocňuje Komisi k přijetí prováděcích aktů s obecnou působností týkajících se souboru společných ukazatelů, které budou členské státy povinny použít ke sledování přijímání plateb v hotovosti a přístupu k hotovosti na celém svém území (41). Výslovně uvádí, že Komise bude při přípravě příslušných prováděcích aktů konzultovat ECB. Jako podklad pro vymezení společných ukazatelů by měla v nejvyšší možné míře sloužit stávající práce Eurosystému v této oblasti. Navrhované nařízení rovněž zmocňuje Komisi, aby přijala prováděcí akty určené členskému státu, pokud se domnívá, že nápravná opatření navržená tímto členským státem nejsou dostatečná nebo že přijímání plateb v hotovosti nebo přístup k hotovosti nejsou náležitě zajištěny (42). V tomto případě však chybí podobná úprava týkající se konzultace s ECB. Povinnost konzultovat ECB vyplývá ze skutečnosti, že příslušné akty by v rozsahu, v němž provádějí navrhované nařízení, byly založeny na článku 133 Smlouvy, který výslovně upravuje povinnost konzultovat ECB. V zájmu zajištění právní jistoty by navrhované nařízení mělo výslovně zakotvit povinnost konzultovat ECB předtím, než Komise přijme prováděcí akty určené konkrétnímu členskému státu. |
4.5. |
V neposlední řadě ECB vítá, že navrhované nařízení zakotvuje vzájemnou paritní směnitelnost eurobankovek a euromincí a digitálního eura (43). Tato směnitelnost je přirozeným důsledkem postavení eurohotovosti a digitálního eura jako zákonného platidla. ECB však navrhuje namísto pojmu „směnitelnost“ použít pojem „zaměnitelnost“, neboť lépe odráží myšlenku, že eurohotovost a digitální euro jsou stejnou měnou (tj. eurem), i když ve dvou různých formách. ECB bere na vědomí, že příslušný článek návrhu nařízení o digitálním euru v tomto ohledu odráží znění odpovídajícího článku v navrhovaném nařízení (44), a upozorňuje spolunormotvůrce na potřebu zachovat soulad těchto dvou ustanovení v průběhu celého legislativního procesu.
Konkrétní pozměňovací návrhy k těm ustanovením navrhovaného nařízení, která ECB doporučuje změnit, jsou uvedeny v samostatném technickém pracovním dokumentu včetně příslušného odůvodnění. Technický pracovní dokument je k dispozici v anglickém jazyce na internetových stránkách EUR-Lex. |
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 13. října 2023.
Prezidentka ECB
Christine LAGARDE
(1) COM(2023) 364 final.
(2) Čl. 128 odst. 1 třetí věta Smlouvy a čl. 16 třetí věta statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“); článek 11 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura (Úř. věst. L 139, 11.5.1998, s. 1).
(3) COM(2023) 369 final.
(4) Viz např. odstavec 3.3 stanoviska CON/2022/40, odstavec 7.2 stanoviska CON/2021/9, odstavec 2.4 stanoviska CON/2020/21 a odstavec 9.2 stanoviska CON/2020/13. Všechna stanoviska ECB jsou zveřejněna na internetových stránkách EUR-Lex.
(5) Viz oddíl 1, strana 1 a oddíl 3, strana 5 důvodové zprávy k navrhovanému nařízení a zásada 6 skupiny ELTEG III uvedená v závěrečné zprávě odborné skupiny pro euro jako zákonné platidlo (Euro Legal Tender Expert Group – ELTEG) ze dne 6. července 2022, která je k dispozici v anglickém jazyce na internetových stránkách Komise na adrese www.ec.europa.eu
(6) Čl. 128 odst. 1 první věta Smlouvy a článek 16 první věta statutu ESCB.
(7) Čl. 128 odst. 1 třetí věta Smlouvy a článek 16 třetí věta statutu ESCB.
(8) Článek 11 nařízení (ES) č. 974/98.
(9) Doporučení Komise 2010/191/EU ze dne 22. března 2010 o rozsahu působnosti a účincích eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla (Úř. věst. L 83, 30.3.2010, s. 70).
(10) Soudní dvůr dále objasnil, že zákonné platidlo nevyžaduje absolutní přijímání, nýbrž pouze to, aby byly eurobankovky a euromince přijímány ze zásady. Členské státy mohou zavést omezení povinnosti přijímat eurobankovky a euromince, pokud jednají v rámci svých pravomocí a s výhradou dodržení určitých podmínek. Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 26. ledna 2021, Hessischer Rundfunk, C-422/19 a C-423/19, ECLI:EU:C:2021:63, body 55 a 56 a 67 až 70. V této souvislosti ECB pozorně sleduje vývoj vnitrostátních právních předpisů, jejichž cílem je omezit možnosti hotovostních plateb, a tím zasahovat do práva občanů platit v hotovosti. Viz např. stanoviska CON/2023/13, CON/2022/43, CON/2020/33 a CON/2019/39.
(11) Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 26. ledna 2021, Hessischer Rundfunk, C-422/19 a C-423/19, ECLI:EU:C:2021:63 (dále jen „rozsudek ve spojených věcech C-422/19 a C-423/19“), bod 45.
(12) Viz rozsudek ve spojených věcech C-422/19 a C-423/19, body 50 až 52.
(13) Viz oddíl 3, strana 4 důvodové zprávy k navrhovanému nařízení a závěrečná zpráva odborné skupiny pro euro jako zákonné platidlo (ELTEG) ze dne 6. července 2022, která je k dispozici v anglickém jazyce na internetových stránkách Komise na adrese www.ec.europa.eu.
(14) Viz zásada 6 skupiny ELTEG III uvedená v závěrečné zprávě odborné skupiny pro euro jako zákonné platidlo (ELTEG) ze dne 6. července 2022, která je k dispozici v anglickém jazyce na internetových stránkách Komise na adrese www.ec.europa.eu. www.ec.europa.eu
(15) Viz „Hotovostní strategie Eurosystému“, k dispozici na internetových stránkách ECB www.ecb.europa.eu
(16) Viz například odstavce 2.4 a 2.7 stanoviska CON/2019/46, odstavce 2.1 a 2.2 stanoviska CON/2021/18 a odstavec 4.7 stanoviska Evropské Centrální Banky ze dne 16. února 2022 k návrhu směrnice a nařízení o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu (CON/2022/5) (Úř. věst. C 210, 25.5.2022, s. 15). ECB zachovává vůči různým druhům platebních prostředků neutrální přístup, což znamená, že žádný nástroj neupřednostňuje. Viz odstavec 2.1 stanoviska CON/2015/55.
(17) Viz např. odstavec 2.10 stanoviska CON/2022/9.
(18) Viz odstavec 2.4 stanoviska CON/2017/8, odstavec 2.1 stanoviska CON/2019/41, odstavec 9.2.1 stanoviska CON/2020/13, odstavec 2.3 stanoviska CON/2020/21, odstavec 7.2.1 stanoviska CON/2021/9 a odstavce 2.1 stanoviska CON/2021/18.
(19) Viz dopis prezidentky ECB poslanci Evropského parlamentu Chrisi MacManusovi ze dne 23. června 2023 o zákonnosti jednostranného odmítnutí obchodníků akceptovat platby v hotovosti od zákazníků (L/CL/23/130), k dispozici na internetových stránkách ECB na adrese www.ecb.europa.eu
(20) Viz čl. 3 bod 4 navrhovaného nařízení.
(21) Viz čl. 5 odst. 1 navrhovaného nařízení.
(22) Viz čl. 2 odst. 1 navrhovaného nařízení.
(23) Viz čl. 3 bod 4 navrhovaného nařízení.
(24) Viz čl. 5 odst. 1 písm. b) navrhovaného nařízení.
(25) Viz článek 7 navrhovaného nařízení.
(26) Viz 6. bod odůvodnění navrhovaného nařízení.
(27) Viz čl. 3 bod 4 a čl. 5 odst. 1 písm. b) navrhovaného nařízení.
(28) Viz čl. 3 bod 4 navrhovaného nařízení.
(29) Viz článek 12 a čl. 13 odst. 1 písm. b) navrhovaného nařízení.
(30) Viz články 7 a 9 navrhovaného nařízení.
(31) Viz článek 2 navrhovaného nařízení.
(32) Viz 4. a 11. bod odůvodnění navrhovaného nařízení.
(33) Viz rozsudek ve spojených věcech C-422/19 a C-423/19, body 55 a 56 a 67 až 70.
(34) Viz rozsudek ve spojených věcech C-422/19 a C-423/19, body 56 a 58.
(35) Viz čl. 3 bod 4 navrhovaného nařízení.
(36) Viz zejména 11. bod odůvodnění navrhovaného nařízení.
(37) Viz čl. 2 odst. 1 navrhovaného nařízení.
(38) Viz článek 4 navrhovaného nařízení.
(39) Viz čl. 5 odst. 1 písm. a) navrhovaného nařízení.
(40) Viz čl. 5 odst. 2 bod ii) navrhovaného nařízení.
(41) Viz čl. 9 odst. 2 navrhovaného nařízení.
(42) Viz čl. 9 odst. 5 navrhovaného nařízení.
(43) Viz článek 15 navrhovaného nařízení.
(44) Viz článek 12 navrhovaného nařízení o digitálním euru a článek 15 navrhovaného nařízení.
ELI: http://data.europa.eu/eli/C/2023/1355/oj
ISSN 1977-0863 (electronic edition)