This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52006IE0753
Opinion of the European Economic and Social Committee on Prioritising Africa: European civil society's perspective
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Afrika jako nutná priorita – pohled evropské občanské společnosti
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Afrika jako nutná priorita – pohled evropské občanské společnosti
Úř. věst. C 195, 18.8.2006, p. 104–109
(ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, NL, PL, PT, SK, SL, FI, SV)
18.8.2006 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 195/104 |
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Afrika jako nutná priorita – pohled evropské občanské společnosti
(2006/C 195/25)
Dne 14. července 2005 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko k tématu Afrika jako nutná priorita – pohled evropské občanské společnosti
Specializovaná sekce „Vnější vztahy“, kterou Výbor pověřil přípravou prací na toto téma, přijala stanovisko dne 4. května 2006. Zpravodajem byl pan BEDOSSA.
Na 427. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 17. a 18. května 2006 (jednání ze dne 18. května 2006), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 125 hlasy pro, žádný hlas nebyl proti a 1 člen se zdržel hlasování.
Shrnutí
Toto stanovisko z vlastní iniciativy vypracoval Evropský hospodářský a sociální výbor na základě zkušeností jeho monitorovacího výboru AKT/EU, který již několik let sleduje provádění Dohody z Cotonou a aktivně se účastní přípravy a provádění dohod o hospodářském partnerství s organizacemi občanské společnosti v zemích AKT.
Vzhledem ke sdělení (1) Evropské komise musí Evropský hospodářský a sociální výbor provést přehled těchto politik a stavu zapojení nestátních zúčastněných stran do provádění Dohody z Cotonou a rozvojové politiky EU. Evropský hospodářský a sociální výbor s politováním konstatuje, že tyto politiky byly příliš často předmětem nesplněných slibů, bezpochyby jak z evropské, tak z africké strany. V minulosti bylo možno pozorovat určitý nesoulad mezi deklarovanými záměry a praxí v terénu, neboť podpůrné politiky neslouží k ničemu, nejsou-li připraveny právě v terénu.
Dohoda z Cotonou je především mezistátní dohodou, jež neponechává dostatečný prostor k činnosti občanské společnosti v praxi. Kromě toho podpora a nástroje přesto stanovené v tomto rámci zřídka naplnily slibované cíle.
Z tohoto důvodu, a také vzhledem k zaostávání ve schopnosti účinné a autonomní činnosti organizací občanské společnosti, se nelze divit, budí-li další výhledy dohod o hospodářském partnerství pochybnosti, obavy a otázky.
S plným vědomím, že modely organizace africké společnosti mají své hluboce zakořeněné sociopolitické zvláštnosti a že jejich zohlednění musí sloužit cílům stanoveným Evropským hospodářským a sociálním výborem, považuje Výbor za svoji úlohu pro zajištění úspěchu této nové a ambiciózní evropské strategie pro Afriku poskytnout služby občanské společnosti, jež je jedním z hlavních aktérů rozvojové politiky; v této souvislosti zdůrazňuje dvě klíčové oblasti, v nichž mohou organizace občanské společnosti významně přispět:
— |
Zajištění správy, která bude reagovat na lidský rozvoj tohoto kontinentu. Tato správa musí plnit určitý seznam úkolů, zejména:
Jako vhodné nástroje doporučuje EHSV zejména širší a snazší přístup organizací africké občanské společnosti k financování Společenství a systematizaci její účasti na definici a provádění politik a strategií spolupráce. |
— |
Boj proti AIDS |
Organizace občanské společnosti mají v tomto boji zásadní postavení, neboť mají privilegovaný přístup k nemocným přímo v terénu (prevence, diagnostika, péče atd.). Je nutné zaujmout ke všem třem epidemiím integrovaný přístup a organizace pacientů jsou v tomto boji důležitým článkem řetězu.
Evropská unie musí umožnit řešení krize lidských zdrojů zvýšením technických kapacit a vzděláváním všech zúčastněných stran. Evropský hospodářský a sociální výbor apeluje na všechny politické, hospodářské a sociální činitele, aby spojili své síly při plnění tohoto cíle.
Evropský hospodářský a sociální výbor vyhlašuje za absolutně naléhavé dodání léků („vše v jednom“), krytých z prostředků mezinárodních subjektů, a dále vyzývá Evropskou unii k tomu, aby využila svého vlivu k rozvoji a urychlení výzkumu univerzální vakcíny.
1. Úvod
1.1 |
Dne 12. října 2005 přijala Evropská komise sdělení adresované Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a nazvané „Strategie EU pro Afriku: K Evropsko-africkému paktu zaměřenému na urychlení rozvoje Afriky“. |
1.2 |
EHSV souhlasí s hlavním směrem a obavou o soudržnost tohoto ambiciózního evropsko-afrického projektu, byť je africkými nevládními organizacemi přijímán různě. Řadě z nich již realita otevřela oči a ptají se, proč by měl tento nový plán uspět tam, kde jiné ztroskotaly. |
1.3 |
Projekt je výsledkem dlouhodobé práce komisaře Louise MICHELA od jeho nástupu do evropské exekutivy v listopadu 2004. Dokument navrhuje 25 členským státům Evropské unie společnou politiku spolupráce s Afrikou a uvádí celou řadu politických souvislostí a úrovní rozvoje, založených na vazbách k dávným kořenům, jimž je nutno dát nový směr. |
1.4 |
Tato strategie je ambiciózní právě z toho důvodu, že popisuje celou řadu prioritních oblastí, byť jistě ne všechny, jež mohou ovlivnit rozvoj tohoto kontinentu. |
1.5 |
Protože je strategie v tomto ohledu velmi podnětná, vrací do centra rozvoje také politické hledisko a může Evropské unii napomoci zůstat v Africe nejvlivnějším partnerem. |
1.6 |
Navrhovaná metoda směřuje též k lepší koordinaci v Evropě a výměně postupů, tedy ve smyslu prosazovaného prohloubení Evropské unie v době, kdy se ozývají četné hlasy volající po nápravě nedostatku takového prohloubení. |
2. Obecné poznámky
2.1 |
Ozývají se četné hlasy varující, že pokud Evropa či zbytek světa rychle něco neudělají, čeká Afriku to nejhorší. |
2.2 |
Nebude-li v Africe zajištěn autonomní rozvoj, budeme muset čelit velmi postupně čím dál vážnějším následkům v podobě migrací, nemocí či dokonce environmentálních problémů, ať už chceme, či nikoli. |
2.3 |
Je třeba dojít k tomuto závěru: je zapotřebí přehodnotit podporu průmyslových zemí Africe. Není to poprvé, kdy zvoníme na poplach, a někteří politikové a ekonomové otevřeně hovoří o „pokrytectví“ průmyslových zemí. |
2.4 |
Očekává se, že trvalý proud přistěhovalců vyvolá „tento tlak [který] bude v příštích letech sílit. Africká populace bude rychle růst a perspektivy hospodářského rozvoje zůstávají pochmurné.“ Jednotlivé populace mají právo hledat určitou míru prosperity, dokud nebudou dlouhodobě vyřešeny problémy s vodou, zdravím, vzděláváním a bezpečností potravin. Samotný předseda Komise sdílí tyto obavy, neboť prohlásil, že „je třeba bojovat se strukturálními příčinami pomalého rozvoje Afriky.“ Již několik měsíců ohlášené zveřejnění této nové strategie přišlo shodou okolností v době krize v severoafrických enklávách Ceuta a Melilla. |
2.5 |
Evropský hospodářský a sociální výbor si zřetelně všímá cílů tohoto sdělení:
|
2.6 |
Evropský hospodářský a sociální výbor se však obává, aby přesto tyto ambice nebyly nakonec příliš vysoké, zejména vzhledem k následujícím bodům:
|
2.7 |
K dodržení počátečního záměru je tedy nutné splnění tří předpokladů:
|
2.8 |
Je třeba poznamenat, že za tímto účelem výrazně roste množství prostředků shromážděných Evropskou unií a zeměmi G8. Za 10 let se zdvojnásobí a polovina tohoto navýšení bude vyčleněna pro Afriku. Počet v minulosti nesplněných slibů, možná vzájemně, přesto navádí k opatrnosti. Jakkoli je slibů čím dál více, pozorujeme v posledních letech snížení faktické výše podpory ze strany některých rozvinutých zemí. |
2.9 |
Evropský hospodářský a sociální výbor souhlasí s obecným obsahem tohoto sdělení, zejména z hlediska definice politiky lidských práv. Od roku 2001 došlo v oblasti lidských práv a procesu demokratizace některých zemí k pokroku, je však třeba znovu trvat na posílení lidských práv a demokracie. Pro zajištění podpory spravedlnosti a právního státu je třeba podpořit posílení a organizaci občanské společnosti, zejména sociálních partnerů, jejichž dialog musí být zajištěn v souladu s předpisy ILO. |
2.10 |
Prozatím Evropský hospodářský a sociální výbor konstatuje, že je třeba definovat priority, a tedy podrobněji řešit hlavní otázky, jež v této souvislosti vyvstávají:
|
2.11 |
Evropský hospodářský a sociální výbor rovněž připomíná absolutní prioritu otázky rozvoje venkova, jež byla často podceňována a nesmí býti opomíjena. V Africe je totiž význam zemědělství zřejmý z důvodů, jichž je řada a byly mnohokrát vysloveny: potravinová soběstačnost, rozvojová priorita a stabilizace populací. Značná část participativní občanské společnosti se skládá ze zemědělců a chovatelů – proto je nutné jim naslouchat při formulování politiky venkova a zapojit je do jejího provádění s cílem zvýšit šance na úspěch. |
2.12 |
Evropský hospodářský a sociální výbor připomíná důležitost infrastruktury, jejíž naléhavost trvá vlivem jejího nedostatku či nedostatečné představivosti v této oblasti, ať již se jedná o prostředky národní nebo meziregionální komunikace, nebo přístupu k vodě, jehož význam má zřejmý geopolitický rozměr. |
2.13 |
Evropský hospodářský a sociální výbor konečně žádá o zastavení veškerých forem přímé rozpočtové podpory. |
2.14 |
To vše nebude možné bez posílení spoluúčasti příslušníků občanské společnosti ve vylepšeném rámci globální správy, na níž mají zájem všechny veřejné, hospodářské i sociální subjekty. |
3. Zvláštní poznámky
V těchto obecných souvislostech byla Afrika v roce 2005 celosvětovou prioritou. Skotský summit G8 minulý rok v červenci, oslavy 60. výročí OSN v New Yorku či nedávná výroční konference institucí v Bretton-Woods daly příležitost řadě osobností, od Tonyho Blaira až po Horsta Kohlera, a dokonce i nového prezidenta Světové banky Paula Wolfowitze, k vyjádřením o nutnosti zachránit Afriku před katastrofou.
Zde by chtěl Evropský hospodářský a sociální výbor naléhavě zdůraznit stanoviska, která již dříve zaujal při různých příležitostech:
— |
Afrika jako priorita – jistě ano, avšak s tím, že v rámci této nové správy bude velmi výrazně otevřen přístup občanské společnosti ke vší její rozmanitosti a realitě, |
— |
musí být vyhlášena absolutní naléhavost boje proti AIDS, neboť v současné době přímo před našima očima a za relativního nezájmu dochází k další tragédii. |
3.1 Afrika jako priorita
3.1.1 |
Evropský hospodářský a sociální výbor podporuje vůli Evropské komise učinit ze subsaharské Afriky prioritní zónu pro rozvojovou podporu Evropské unie. Toto opatření však bude účinné teprve spolu se zlepšením správy v Africe, ať už na národní či regionální úrovni – to se týká afrických mezistátních organizací, států i organizací občanské společnosti. Tyto organizace jsou díky své nezávislosti (již je třeba utvrzovat), blízkému kontaktu s obyvateli a vlastní reaktivitě schopny napomoci skutečnému přijetí rozvojových politik ze strany přímo dotčených populací. Příčiny rozpadu Afriky jsou jistě různé, rozhodně však mezi ně patří nedostatečná autonomie a podpora občanské společnosti, jež mají nezanedbatelné dopady. Koncepce delegace, jež byla za účelem řešení tohoto problému výslovně formulována v Dohodě z Cotonou, nefunguje, neboť přímá podpora sdružení podle dohody z Cotonou – byť podmíněná – se zavádí jen obtížně. |
3.1.2 |
Evropský hospodářský a sociální výbor proto navrhuje:
|
3.1.3 |
Evropská unie považuje hodnoty lidských práv za nedotknutelné. Evropský hospodářský a sociální výbor žádá, aby se podpora Evropské unie občanské společnosti stala skutečností, a vzhledem k problematice lidských práv žádá:
|
3.1.4. |
Stejně obtížnou realizaci lze předpokládat u dohod o hospodářském partnerství (EPA). Má-li být realizován opravdový jednotný trh a opravdový reformní program, je třeba říci následující:
|
3.1.5 |
Evropský hospodářský a sociální výbor pečlivě zaznamenal zahájení jednání o uzavření EPA s různými regionálními bloky a doufá, že tento proces dospěje k úspěšnému obchodnímu výsledku ve prospěch udržitelného rozvoje a odstranění chudoby. Aby však tyto dohody byly skutečně přínosem pro obyvatele, požaduje Evropský hospodářský a sociální výbor provedení následujících bodů:
|
3.1.6 |
Aby však hospodářský rozvoj nevybízel ke zneužívání a těžilo z něj co nejvíce lidí, požaduje Evropský hospodářský a sociální výbor, aby činnost Evropské unie na podporu rozvoje v Africe zohlednila zásady sociální soudržnosti a slušné práce pro všechny. Tyto zásady budou tím více zaručeny, bude-li existovat skutečný sociální dialog, v širším slova smyslu pak dialog mezi příslušníky občanské společnosti. |
3.1.7 |
Evropský hospodářský a sociální výbor proto navrhuje: dle výzvy uvedené ve sdělení (2) Evropské komise spolupracovat s africkými hospodářskými, sociálními a kulturními výbory ohledně výměny zkušeností a znalostí, zejména s cílem učinit z nich efektivní partnery pro odvětvové či zeměpisné nasměrování investic a podpor,
Snad se zde jedná o pochopení ze strany Evropské unie, že občanská společnost je špatně zapojena a že je třeba prosadit její respektování v rámci této nové strategie. |
3.2 Boj proti epidemiím
3.2.1 |
Co se týče problematiky AIDS, Evropský hospodářský a sociální výbor apeluje na všechny politické, hospodářské a sociální činitele, aby se sjednotili. Vítá úsilí Mezinárodní organizace zaměstnavatelů (IOE) a Mezinárodní konfederace svobodných odborů (ICFTU) ve Výboru, jež požádaly Výbor o spolupráci na různých akčních plánech, které od roku 2003 zahájili v osmi zemích jižní Afriky. |
3.2.2 |
Evropský hospodářský a sociální výbor se musí stát jedním z mluvčích pro tento boj ve všech instancích, na regionálních a místních seminářích, na plenárních zasedáních. Díky vzdělávacímu systému a mobilizaci rodiny díky subjektům občanské společnosti svítá naděje, jelikož poprvé můžeme konstatovat pokles výskytu AIDS v Senegalu, Ugandě a Zimbabwe i obrat vývoje očekávané délky života zpět k růstu. Nelze však usnout na vavřínech; Komise již oznámila pokyny k programům pro boj proti AIDS, určené národním partnerům. |
3.2.3 |
Evropský hospodářský a sociální výbor zdůrazňuje, že tento boj vyžaduje rozsáhlé finanční prostředky na vedení politik trvalé prevence a politik možné péče díky účinným a zjednodušeným terapiím, náklady na něž je nutno pokrýt v rámci dohody TRIPS (Dohoda o právech duševního vlastnictví souvisejících s obchodem) WTO, a podporu výzkumu spolehlivé a univerzální vakcíny. |
3.2.4 |
Potřeby rozvíjejících se zemí v oblasti boje proti velkým epidemiím, zejména HIV/AIDS v subsaharské Africe, jsou obrovské stejně jako již katastrofické humanitární, sociální a hospodářské důsledky. Jedná se o problém maximální naléhavosti, neboť v některých zemích s převahou výskytu AIDS (45–49 %) se začíná objevovat hladomor. Evropský hospodářský a sociální výbor proto doporučuje zásah Evropské unie na dvou úrovních:
|
3.2.5 |
Evropský hospodářský a sociální výbor se domnívá, že je třeba dále posílit mobilizaci všech subjektů – nevládních organizací, sociálních partnerů i politiků – a naplnit úlohu koordinátora mezi nimi v tomto zásadním úsilí. Evropský hospodářský a sociální výbor chce být hlídkou v tomto boji, neboť se jedná o prioritní a zásadní bitvu pro všechny zasažené země; je třeba si uvědomit, že za AIDS se již v důsledku nedostatku pomoci vynořují příznaky hladomoru. |
3.2.6 |
Je zapotřebí, aby se Evropská unie soustředila na snížení farmaceutických nákladů tím, že vytvoří zvláštní partnerství s WTO. Výbor vyzývá členské státy Unie, aby oživily iniciativu mohutného a trvalého financování léků (Pařížská konference, únor 2006). Uznává, že její realizace by měla umožnit posílení účasti státních hospodářských a sociálních rad tím, že je zapojí do provádění a hodnocení, ale také kontroly, díky čemuž budou moci přispět k zajištění skutečné sledovatelnosti tohoto nového mechanismu. |
V Bruselu dne 18. května 2006
předsedkyně
Evropského hospodářského a sociálního výboru
Anne-Marie SIGMUND
(1) Strategie EU pro Afriku: K Evropsko-africkému paktu zaměřenému na urychlení rozvoje Afriky, KOM(2005) 489 v konečném znění.
(2) KOM(2005) 132 „Urychlení procesu směřujícího k dosažení rozvojových cílů tisíciletí - Přínos Evropské unie“, duben 2005.