EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 32009R0606
Commission Regulation (EC) No 606/2009 of 10 July 2009 laying down certain detailed rules for implementing Council Regulation (EC) No 479/2008 as regards the categories of grapevine products, oenological practices and the applicable restrictions
Регламент (ЕО) № 606/2009 на Комисията от 10 юли 2009 година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета по отношение на категориите лозаро-винарски продукти, енологичните практики и приложимите ограничения
Регламент (ЕО) № 606/2009 на Комисията от 10 юли 2009 година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета по отношение на категориите лозаро-винарски продукти, енологичните практики и приложимите ограничения
OB L 193, 24.7.2009, p. 1–59
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV) Този документ е публикуван в специално издание
(HR)
No longer in force, Date of end of validity: 06/12/2019; отменен от 32019R0934
24.7.2009 |
BG |
Официален вестник на Европейския съюз |
L 193/1 |
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 606/2009 НА КОМИСИЯТА
от 10 юли 2009 година
относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета по отношение на категориите лозаро-винарски продукти, енологичните практики и приложимите ограничения
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета от 29 април 2008 г. относно общата организация на пазара на вино, за изменение на регламенти (ЕО) № 1493/1999, (ЕО) № 1782/2003, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 3/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2392/86 и (ЕО) № 1493/1999 (1), и по-специално член 25, параграф 3 и член 32 от него,
като има предвид, че:
(1) |
Определението на вино от точка 1, втора алинея, буква в), първо тире на приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, което изрежда категориите лозаро-винарски продукти, предвижда общо алкохолно съдържание най-много 15 об. %. Тази горна граница обаче се премества до 20 об. % за вината без обогатяване, произведени в определени лозарски райони, които следва да се определят. |
(2) |
Глава II на дял III от Регламент (ЕО) № 479/2008, както и приложения V и VI към същия регламент определят общи правила за eнологичните практики и обработки и препращат за останалото към подробни правила, които следва да бъдат приети от Комисията. Целесъобразно е да се определят ясно и точно разрешените енологични практики, включително подробните правила за подслаждането на вината, както и за определяне на граничните стойности при употребата на някои вещества и условията за употреба на някои от тях. |
(3) |
Приложение IV към Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино (2) изрежда разрешените енологични практики. Описанието на тези разрешени енологични практики, описани по по-прост и по-последователен начин в едно-единствено приложение, следва да се поддържа, като се допълва с оглед на развитието на технологиите. |
(4) |
Приложение V—А към Регламент (ЕО) № 1493/1999 определя за произведените в Общността вина максималните стойности на сулфити, които са по-високи от граничните стойности, определени от Международната организация по лозята и виното (ОIV). Следва производството да бъде съобразено с граничните стойности на ОIV, признати на международно равнище, а за някои специални сладки вина, произвеждани в малки количества, да се запазят необходимите дерогации за повишеното съдържание на захар в тях и за осигуряване на доброто им съхраняване. С оглед на резултатите от текущите научни изследвания за намалението и заместването на сулфити във виното и добавянето на сулфити във вината за консумация от човека, граничните стойности трябва да могат да бъдат преразглеждани в бъдеще с оглед на намаляването им. |
(5) |
За държавите-членки следва да се определят подробните правила за разрешаване от страна на държавите-членки на използването, за ограничен период от време и за експериментални цели, на някои енологични практики и обработки, които не са предвидени в законодателството на Общността. |
(6) |
Производството на пенливи вина, висококачествени пенливи вина и висококачествени пенливи ароматизирани вина изисква, освен разрешените енологични практики, съвкупност от специални практики. За по-голяма яснота тези практики трябва да се изредят в обособено приложение. |
(7) |
Производството на ликьорни вина изисква, освен разрешените енологични практики, съвкупност от специални практики, както и някои особености — за някои ликьорни вина със защитено наименование за произход. За по-голяма яснота тези практики и ограничения трябва да се изредят в обособено приложение. |
(8) |
Купажирането е широко разпространена енологична практика и с оглед на неговите възможни последици върху качеството на вината, е необходимо определението му да се уточни и използването му да се регулира, за да се избегнат злоупотребите и да се осигури високо качество на вината, съвместимо с все по-голямата конкурентоспособност на отрасъла. По същите причини, и при производството на вино розé, това използване следва да се регламентира, по-специално за някои вина, които не се подчиняват на разпоредбите на спецификация. |
(9) |
Спецификациите за чистота и идентичност за значително количество вещества, използвани в енологичните практики, са вече определени в рамките на законодателството на Общността относно хранителните продукти, както и в Международния енологичен кодекс на ОIV. С оглед на хармонизацията и яснотата следва да се извършва позоваване преди всичко на тези спецификации, като същевременно се предвиди допълването им с правила, специфични за ситуацията в Общността. |
(10) |
Лозарско-винарските продукти, които не съответстват на разпоредбите на глава II от дял III от Регламент (ЕО) № 479/2008 или на тези, които следва да се предвидят в настоящия регламент, не могат да бъдат пускани на пазара. Въпреки това промишлената употреба на някои от тези продукти е възможна и следва да се уточнят подробните правила за това с оглед осигуряването на адекватен контрол на крайната им цел. Освен това с оглед избягването на икономически загуби за операторите, които разполагат с определени продукти, изработени преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, следва да се предвиди, че продуктите, произведени съгласно правилата, съществуващи преди същата дата, могат да бъдат пуснати в потребление. |
(11) |
Буква Г 4 от приложение V към Регламент (ЕО) № 479/2008 предвижда компетентните органи да бъдат уведомявани за всички манипулации по обогатяване, повишаване или намаляване на киселинното съдържание. Това също се отнася до количествата захар, концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст, съхранявана от физически или юридически лица, предприемащи такива операции. Целта на такова уведомяване е да позволи съответните операции да бъдат контролирани. Следователно е необходимо уведомленията да бъдат адресирани до компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия ще се извърши операцията, да бъдат възможно най-точни и компетентните органи следва да бъдат уведомени достатъчно рано, за да бъде извършена ефективна проверка от тяхна страна, когато се отнася до повишаване на алкохолното съдържание. |
(12) |
В случай на повишаване или намаляване на киселинното съдържание е достатъчна проверка след манипулацията. По тази причина и за да се опростят административните процедури, следва да се даде възможност такива декларации да се подават, с изключение на първата декларация за лозарската година, чрез актуализиране на информацията в регистрите, редовно проверявани от компетентните органи. В някои държави-членки компетентните органи извършват систематични аналитични проверки на всички партиди продукти, предмет на винификация Подаването на уведомление за намерение за обогатяване на вино не е необходимо, доколкото тези условия продължават да се прилагат. |
(13) |
Чрез дерогация от общото правило, определено в точка Г на приложение VI към Регламент (ЕО) № 479/2008, наливането на вино или на гроздова мъст върху винени утайки, върху джибри или върху намачкана пулпа от „aszú“ или „výber“ представлява съществена характеристика при производството на някои унгарски и словашки вина. Особените условия на тази практика трябва да бъдат определени съгласно националните разпоредби, които са в сила в съответните държави-членки от 1 май 2004 г. |
(14) |
Член 31 от Регламент (ЕО) № 479/2008 предвижда, че методите на анализ за определяне състава на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и правилата, по които може да се установи дали тези продукти са преминали през обработки, които противоречат на разрешените енологични практики, съответстват на препоръчаните и публикувани от OIV в „Сборник с международните методи за анализ на вината и видовете мъст“. В случаите, когато са необходими методи за анализ, специфични за определени лозаро-винарски продукти от Общността и те не са установени от ОIV, следва да се опишат тези методи, прилагани в Общността. |
(15) |
С цел осигуряване на по-добра прозрачност, трябва да се публикуват на общностно равнище списъкът и описанието на съответните методи за анализ. |
(16) |
В резултат на това трябва да се отменят Регламент (ЕИО) № 2676/90 на Комисията от 17 септември 1990 г. относно определяне на методи на Общността за анализ на вината (3) и Регламент (ЕО) № 423/2008 на Комисията от 8 май 2008 г. относно определяне на някои подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета и установяване на кодекс на Общността на енологичните практики и обработки (4). |
(17) |
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 113, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008, |
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цел
Настоящият регламент определя някои подробни правила за прилагане на дял III, глави I и II от Регламент (ЕО) № 479/2008.
Член 2
Лозаро-винарски зони, чиито вина могат да имат общо алкохолно съдържание най-много 20 об. %
Лозаро-винарските зони, посочени в точка 1, втора алинея, буква в), първо тире от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 са зоните В I, В II и В III, посочени в приложение IX към същия регламент, както и площите от зона Б, където могат да се произвеждат следните бели вина със защитени географски указания: „Vin de pays de Franche-Comté“ и „Vin de pays du Val de Loire“.
Член 3
Разрешени енологични практики и ограничения
1. Разрешените енологични практики и ограничения, приложими към производството и съхраняването на продуктите, обхванати от Регламент (ЕО) № 479/2008, посочени в член 29, параграф 1 от него, са определени в приложение I към настоящия регламент.
2. Разрешените енологични практики, условията за прилагането им и граничните стойности при употребата им са посочени в приложение I А.
3. Граничните стойности за съдържанието на серен диоксид във вината са показани в приложение I Б.
4. Граничните стойности за съдържанието на летливи киселини са показани в приложение I В.
5. Условията относно практиката за подслаждане са определени в приложение I Г.
Член 4
Експериментално използване на нови енологични практики
1. За експериментални цели, както са посочени в член 29, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008, всяка държава-членка може да разреши прилагането на определени енологични практики или обработки, които не са предвидени в Регламент (ЕО) № 479/2008 или в настоящия регламент максимум за три години, при условие че:
а) |
съответните практики или обработки отговарят на условията, определени в член 27, параграф 2 и на критериите, изредени в член 30, букви б) до д) от Регламент (ЕО) № 479/2008, |
б) |
такива практики и обработки се прилагат към количества, ненадхвърлящи обем от най-много 50 000 хектолитра годишно за всеки експеримент, |
в) |
съответната държава-членка информира Комисията и останалите държави-членки при започването на експеримента за условията, при които е дадено разрешение; |
г) |
обработката подлежи на вписване в придружителния документ, посочен в член 112, параграф 1 и в регистъра, посочен в член 112, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008. |
„Експеримент“ означава манипулация или манипулации, извършени в рамките на добре определен изследователски проект с отделен експериментален протокол.
2. Продуктите, получени от експерименталното използване на такива практики или обработки, могат да бъдат пускани на пазара на други държави-членки, различни от съответната държава-членка, когато компетентните органи на държавата-членка по местоназначение са били предварително информирани от държавата-членка, разрешаваща експеримента, за условията на разрешаване и за съответните количества.
3. В течение на трите месеца след края на периода, посочен в параграф 1, съответната държава-членка изпраща на Комисията съобщение за разрешения експеримент и за резултатите от него, а Комисията съобщава на останалите държави-членки за резултатите от експеримента.
4. При необходимост и в зависимост от тези резултати съответната държава-членка може да подаде заявление до Комисията за разрешение да продължи експеримента, евентуално с по-голямо количество, отколкото в първоначалния експеримент, за нов период от най-много три години. Държавата-членка предоставя съответното досие в подкрепа на своето заявление. Комисията взема решение по отношение на заявлението за продължаване на експеримента в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008.
Член 5
Енологични практики, приложими към категориите пенливи вина
Разрешените енологични практики и ограниченията, в това число по отношение на обогатяване, повишаване или намаляване на киселинното съдържание на пенливи вина, висококачествени пенливи вина и висококачествени пенливи ароматизирани вина, посочени в член 32, втора алинея, буква б) от Регламент (ЕО) № 479/2008 са изредени в приложение II от настоящия регламент, без да се засягат общите енологични практики и ограничения, предвидени в Регламент (ЕО) № 479/2008 или в приложение I към настоящия регламент.
Член 6
Енологични практики, приложими към ликьорните вина
Разрешените енологични практики и ограниченията, отнасящи се до ликьорните вина, посочени в член 32, втора алинея, буква в) от Регламент (ЕО) № 479/2008, са изредени в приложение III към настоящия регламент, без да се засягат общите енологични практики и ограничения, предвидени в Регламент (ЕО) № 479/2008 или в приложение I към настоящия регламент.
Член 7
Определение на купажирането
1. По смисъла на член 32, втора алинея, буква г) от Регламент (ЕО) № 479/2008 под „купажиране“ се разбира сместа от вина или гроздова мъст с различен произход, различни сортове лози, различни реколти или различни категории вино или гроздова мъст.
2. Като различни категории вино и мъст се разглеждат:
а) |
червено вино, бяло вино и мъст или вина, подходящи за получаване на една от тези категории вино; |
б) |
вина без защитено наименование за произход/географско указание, вина със защитено наименование за произход (ЗНП) или защитено географско указание (ЗГУ), както и гроздова мъст или вина, подходящи за получаване на една от тези категории вино. |
За целите на прилагането на настоящия параграф виното розé се разглежда като червено вино.
3. Следните обработки не се разглеждат като купажиране:
а) |
обогатяването с добавяне на концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст; |
б) |
подслаждането. |
Член 8
Общи правила относно смесването и купажирането
1. Вина могат да се получат със смесване или купажиране, само ако съставките на това смесване или на това купажиране притежават характеристики, предвидени за получаване на вино, и се подчиняват на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 479/2008 и на настоящия регламент.
Купажирането на бяло вино, което не притежава ЗНП/ЗГУ, с червено вино, което не притежава ЗНП/ЗГУ, не може да доведе до получаването на вино розé.
Въпреки това разпоредбата, предвидена във втората алинея, не изключва купажиране от вида, предвиден в тази алинея, когато крайният продукт е предназначен за приготвяне на ферментационна смес съобразно определението ѝ в приложение I към Регламент (ЕО) № 479/2008 или е предназначен за производството на искрящи вина.
2. Забранява се купажирането на гроздова мъст или вино, което е преминало енологичната практика, посочена в приложение I А, точка 14 от настоящия регламент с гроздова мъст или вино, което не е преминало през тази енологична практика.
Член 9
Спецификации за чистота и идентичност на веществата, използвани в енологичните практики
1. Когато не са определени от Директива 2008/84/ЕО на Комисията (5), спецификациите за чистота и идентичност на веществата, използвани в енологичните практики, посочени в член 32, втора алинея, буква д) от Регламент (ЕО) № 479/2008, са същите като определените и публикуваните в Международния енологичен кодекс на Международната организация по лозята и виното.
Там, където е необходимо, тези критерии за чистота се допълват със специфичните изисквания, предвидени в приложение I А към настоящия регламент.
2. Ензимите и ензимните препарати, използвани в разрешените енологични практики и процеси, изброени в приложение I А, отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 1332/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно ензимите в храните (6).
Член 10
Условия за държане, разпространение и използване на продукти, които не съответстват на разпоредбите на глава II от дял III от Регламент (ЕО) № 479/2008 или на настоящия регламент
1. Продуктите, които не съответстват на разпоредбите на глава II от дял III от Регламент (ЕО) № 479/2008 или на тези от настоящия регламент, се унищожават. Държавите-членки обаче могат да разрешат използването на определени продукти, чиито характеристики те определят, от дестилационни фабрики или предприятия за производство на оцет или за индустриални цели.
2. Такива продукти не могат да бъдат съхранявани без легитимна причина от производители или търговци и те могат да бъдат прехвърляни само в дестилационни фабрики, предприятия за производство на оцет или предприятия, използващи ги за индустриални цели или продукти или в заводи за унищожаване.
3. Държавите-членки могат да разрешават добавянето на денатуриращи вещества или индикатори към вината, посочени в параграф 1, с цел по-добрата им идентификация. Когато това е оправдано, те могат също да забранят използването, предвидено в параграф 1, и могат да наредят унищожаване на продуктите.
4. Вино, произведено преди 1 август 2009 г., може да бъде предложено или доставено за пряка консумация от човека,, при условие че то отговаря на общностните правила или на националните правила, които са в сила преди тази дата.
Член 11
Общи условия относно манипулациите по обогатяване, повишаване и намаляване на киселинното съдържание на продуктите, различни от вино
Манипулациите, посочени в приложение V, точка Г 1 към Регламент (ЕО) № 479/2008, трябва да бъдат извършвани еднократно. Държавите-членки обаче могат да разрешат някои от тези операции да могат да бъдат извършвани многократно, когато това подобрява винификацията на съответния продукт. В такива случаи граничните стойности, предвидени в приложение V към Регламент (ЕО) № 479/2008, се прилагат към съответната манипулация в нейната цялост.
Член 12
Административни правила относно обогатяването
1. Съобщаването, посочено в приложение V, буква Г 4 към Регламент (ЕО) № 479/2008 по отношение на манипулации за повишаване на алкохолното съдържание, се извършва от физическите или юридическите лица, осъществяващи съответните манипулации, и в съответствие с целесъобразните срокове и условия за контрол, определени от компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия се извършва манипулацията.
2. Съобщаването, посочено в параграф 1, се извършва писмено и включва следната информация:
а) |
името и адреса на декларатора; |
б) |
мястото, където ще бъде извършена манипулацията; |
в) |
датата и часът, когато ще започне манипулацията, |
г) |
описанието на продукта, подложен на манипулацията; |
д) |
използвания процес при манипулацията с подробности за типа на продукта, който ще бъде използван за нея. |
3. Държавите-членки могат да разрешат да бъдат изпратени на компетентните органи предварителни съобщения, отнасящи се до няколко операции или за определен период. Такива съобщения се приемат само ако деклараторът води регистър за всяка операция по обогатяване, както е предвидено в параграф 6, и за информацията, посочена в параграф 2.
4. Когато съответното лице е възпрепятствано поради непреодолима сила да извърши навреме съобщаваната операция, държавите-членки определят условията, съгласно които това лице трябва да изпрати ново съобщение до компетентните органи, така че необходимите проверки да могат да бъдат извършени.
5. Съобщението, посочено в параграф 1, не се изисква в държавите-членки, където компетентните органи извършват систематични аналитични проверки на всички партиди продукти, предмет на винификация.
6. Вписването в регистрите, посочени в член 112, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008 на данните относно протичането на манипулациите по повишаване на алкохолното съдържание, се извършва незабавно след края на самата манипулация.
В случаите, в които предварителното съобщаване, отнасящо се до няколко операции, не посочва датата и часа, когато ще започнат манипулациите, трябва да бъде направено вписване в тези регистри преди започването на всяка манипулация.
Член 13
Административни правила, приложими при повишаване и при намаляване на киселинното съдържание
1. По отношение на повишаването и намаляването на киселинното съдържание операторите изпращат съобщението, посочено в приложение V, буква Г 4 към Регламент (ЕО) № 479/2008, не по-късно от втория ден, следващ първата извършена манипулация през всяка лозарска година. Това съобщение е валидно за всички манипулации през тази лозарска година.
2. Съобщаването, посочено в параграф 1, се извършва писмено и включва следната информация:
а) |
името и адреса на декларатора; |
б) |
вида на манипулацията; |
в) |
мястото, където се извършва манипулацията. |
3. Информацията относно протичането на всяка манипулация за повишаване или намаляване на киселинното съдържание трябва да се впише в регистрите, посочени в член 112, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008.
Член 14
Наливане на вино или на гроздова мъст върху винени утайки, върху джибри или върху намачкана пулпа от „aszú“/„ýer“
Наливането на вино или на гроздова мъст върху винени утайки, върху джибри или върху намачкана пулпа от „aszú“/„ýer“, предвидено в приложение VI, точка Г 2, към Регламент (ЕО) № 479/2008, се извършва както следва, в съответствие с националните разпоредби, които са в сила на 1 май 2004 г.:
а) |
„Tokaji fordítás“ или „Tokajský forditáš“ се приготвя, като се налива гроздова мъст или вино върху намачкана пулпа от „aszú“/„výber“; |
б) |
„Tokaji máslás“ или „Tokajský mášláš“ се приготвя, като се налива гроздова мъст или вино върху винени утайки от „szamorodni“/„samorodné“ или от „aszú“/„výber“; |
Съответните продукти трябва да са от една и съща реколта.
Член 15
Приложими общностни методи за анализ
1. Методите за анализ, посочени в член 31, втора алинея от Регламент (ЕО) № 479/2008, приложими за контрола на някои лозаро-винарски продукти или някои ограничения, определени на общностно ниво, са установени в приложение IV.
2. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз, серия С списъка и описанието на методите за анализ, посочени в член 31, първа алинея от Регламент (ЕО) № 479/2008 и описани в „Сборник с международните методи за анализ на вината и видовете мъст“ на ОIV, които са приложими за контрола на ограниченията и на изискванията, определени в нормативната уредба на Общността за производството на лозаро-винарски продукти.
Член 16
Отмяна
Регламенти (ЕИО) № 2676/90 и (ЕО) № 423/2008 се отменят.
Позоваванията на отменените регламенти и на Регламент (ЕО) № 1493/1999 се тълкуват като позовавания на настоящия регламент и се четат съобразно таблицата на съответствието, дадена в приложение V.
Член 17
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 август 2009 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 юли 2009 година.
За Комисията
Mariann FISCHER BOEL
Член на Комисията
(1) ОВ L 148, 6.6.2008 г., стр. 1.
(2) ОВ L 179, 14.7.1999 г., стр. 1
(3) ОВ L 272, 3.10.1990 г., стр. 1.
(4) ОВ L 127, 15.5.2008 г., стр. 13.
(5) ОВ L 253, 20.9.2008 г., стр. 1.
(6) ОВ L 354, 31.12.2008 г., стр. 7.
ПРИЛОЖЕНИЕ I А
РАЗРЕШЕНИ ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОБРАБОТКИ
1 |
2 |
3 |
|||||||||||||||||||||||
Енологична практика |
Условия за употреба (1) |
Гранични стойности за използване |
|||||||||||||||||||||||
1 |
Аериране или окисляване с газообразен кислород; |
|
|
||||||||||||||||||||||
2 |
Термични обработки |
|
|
||||||||||||||||||||||
3 |
Центрофугиране и филтриране със или без инертна филтрираща добавка |
|
Възможното използване на добавка не трябва да оставя нежелани остатъци в обработвания продукт |
||||||||||||||||||||||
4 |
Употреба на въглероден диоксид, наричан също така въгледвуокис, аргон или азот, самостоятелно или в комбинация помежду им, с цел да се създаде инертна атмосфера, в която продуктът да се обработва в защитена от въздуха среда |
|
|
||||||||||||||||||||||
5 |
Използване на дрождени обвивки за винификация, сухи или във винена суспензия |
Единствено за прясно грозде, за гроздова мъст, за частично ферментирала гроздова мъст, за частично ферментирала гроздова мъст от стафидирано грозде, за концентрирана гроздова мъст, за младо вино в процес на ферментация, както и за втората алкохолна ферментация на всички категории пенливи вина |
|
||||||||||||||||||||||
6 |
За да се благоприятства развитието на дрождите, използване на едно или повече от следните вещества, евентуално придружени от инертна база от микрокристална целулоза: |
|
|
||||||||||||||||||||||
|
Единствено за прясно грозде, за гроздова мъст, за частично ферментирала гроздова мъст, за частично ферментирала гроздова мъст от стафидирано грозде, за концентрирана гроздова мъст, за младо вино в процес на ферментация, както и за втората алкохолна ферментация на всички категории пенливи вина |
В съответната гранична стойност за употреба от 1 g/l (изразено в соли) (2) или от 0,3 g/l за втората ферментация на пенливите вина |
|||||||||||||||||||||||
|
Единствено за прясното грозде, гроздовата мъст, частично ферментиралата гроздова мъст, частично ферментиралата гроздова мъст, получена от стафидирано грозде, концентрирана гроздова мъст, младо вино в процес на ферментация: |
В съответната гранична стойност за употреба от 0,2 g/l (изразена в соли) (2) и в граничните стойности, предвидени в точка 7. |
|||||||||||||||||||||||
|
Единствено за прясно грозде, за гроздова мъст, за частично ферментирала гроздова мъст, за частично ферментирала гроздова мъст от стафидирано грозде, за концентрирана гроздова мъст, за младо вино в процес на ферментация, както и за втората алкохолна ферментация на всички категории пенливи вина |
В граничната използвана стойност от 0,6 mg/l (изразена в тиамин) за всяка обработка. |
|||||||||||||||||||||||
7 |
Използване на серен анхидрид, наричан още серен двуокис, калиев бисулфит или калиев метабисулфит, наричан още калиев дисулфит или калиев пиросулфит |
|
Гранични стойности (максимално количество в пуснат на пазара продукт), предвидени в приложение I Б |
||||||||||||||||||||||
8 |
Десулфитиране чрез физични методи |
Единствено за прясното грозде, гроздовата мъст, частично ферментиралата гроздова мъст, частично ферментиралата гроздова мъст, получена от стафидирано грозде, концентрираната гроздова мъст, ректифицираната концентрирана гроздова мъст и младото вино в процес на ферментация |
|
||||||||||||||||||||||
9 |
Обработка с активен въглен за енологична употреба |
Единствено за гроздовата мъст и младите вина в процес на ферментация, ректифицираната концентрирана гроздова мъст и за белите вина |
В граничната използвана стойност от 100 g сух продукт на hl |
||||||||||||||||||||||
10 |
Избистряне с едно или повече от следните вещества за енологична употреба:
|
Условия за употреба на бетаглюнази, предвидени в допълнение 1 |
|
||||||||||||||||||||||
11 |
Използване на сорбинова киселина под формата на калиев сорбат |
|
Максимално количество сорбинова киселина в обработвания пуснат на пазара продукт: 200 mg/l |
||||||||||||||||||||||
12 |
Използване на L(+) винена киселина, L-ябълчена киселина, D, L-ябълчена киселина или млечна киселина за повишаване на киселинното съдържание |
Условия и гранични стойности, предвидени в приложение V, точки В и Г към Регламент (ЕО) № 479/2008 и в членове 11 и 13 от настоящия регламент. Спецификации за L(+) винена киселина, предвидени в допълнение 2, параграф 2 |
|
||||||||||||||||||||||
13 |
Използване на едно или повече от следните вещества с цел намаляване на киселинното съдържание:
|
Условия и гранични стойности, предвидени в приложение V, точки В и Г към Регламент (ЕО) № 479/2008 и в членове 11 и 13 от настоящия регламент. За L(+) винена киселина, съобразно условията, предвидени в допълнение 2 |
|
||||||||||||||||||||||
14 |
Добавяне на смола от алепски борове |
Съобразно условията, предвидени в допълнение 3 |
|
||||||||||||||||||||||
15 |
Използване на препарати от клетъчни стени на дрожди |
|
В граничната използвана стойност от 40 g/hl |
||||||||||||||||||||||
16 |
Използване на поливинилполипиролидон |
|
В граничната използвана стойност от 80 g/hl |
||||||||||||||||||||||
17 |
Използване на млечнокисели бактерии |
|
|
||||||||||||||||||||||
18 |
Добавяне на лизозим |
|
В граничната използвана стойност от 500 mg/l (когато се добавя във виното и в мъстта, общото количество не трябва да надвишава 500 mg/l) |
||||||||||||||||||||||
19 |
Добавяне на L-аскорбинова киселина |
|
Максимално количество в обработвания пуснат на пазара продукт: 250 mg/l (3) |
||||||||||||||||||||||
20 |
Използване на йонообменните смоли |
Единствено за гроздова мъст, предназначена за получаване на концентрирана ректифицирана гроздова мъст и при условията, определени в допълнение 4 |
|
||||||||||||||||||||||
21 |
Използване в сухи вина от пресни, здрави и неразредени утайки, които съдържат дрожди, получени от скорошна винификация на сухо вино |
За продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, и 9, 15 и 16 на приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
Количества, не по-големи от 5 % от обема на обработвания продукт |
||||||||||||||||||||||
22 |
Барботаж с помощта на аргон или азот |
|
|
||||||||||||||||||||||
23 |
Добавяне на въглероден диоксид |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 7 и 9 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
За негазираните вина максималното количество въглероден диоксид в обработваното пуснато на пазара вино е 3 g/l, а свръхналягането, дължащо се на въглеродния диоксид, трябва да е под 1 бар при температура от 20 °C |
||||||||||||||||||||||
24 |
Добавяне на лимонена киселина с цел стабилизация на виното |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
Максимално количество в обработвания пуснат на пазара продукт: 1g/l |
||||||||||||||||||||||
25 |
Добавяне на танини |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
|
||||||||||||||||||||||
26 |
Обработка:
|
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, при условията, установени в допълнение 5 |
За калциевия фитат, в граничната използвана стойност от 8 g/hl |
||||||||||||||||||||||
27 |
Добавяне на метавинена киселина |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5 ,6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
В граничната използвана стойност от 100 mg/l |
||||||||||||||||||||||
28 |
Използване на арабска гума |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
|
||||||||||||||||||||||
29 |
Използване на D, L-винена киселина, наричана още рацемична киселина, или на нейна неутрална калиева сол с цел утаяване на излишния калций |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 при условията, установени в допълнение 5 |
|
||||||||||||||||||||||
30 |
Използване на винени соли за подпомагане на утаяването:
|
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
За калциевия тартрат, в граничната използвана стойност от 200 g/hl |
||||||||||||||||||||||
31 |
Използване на меден сулфат или меден цитрат за отстраняване на недостатъци във вкуса или в миризмата на виното |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
В граничната използвана стойност от 1 g/hl и при условие че обработваният продукт не съдържа повече от 1 mg/l мед |
||||||||||||||||||||||
32 |
Добавяне на карамел, по смисъла на Директива (ЕО) 94/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1994 година относно оцветители за влагане в храни (4), с цел подсилване на цвета |
Единствено за ликьорните вина |
|
||||||||||||||||||||||
33 |
Използване на пити чист парафин, напоени с алил изотиоцианат за създаване на стерилна атмосфера |
Единствено за частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и за виното. Разрешено единствено в Италия, доколкото не е забранено от националното законодателство и единствено при съдовете, съдържащи повече от 20 литра |
Във виното не трябва да има никакви следи от алил изотиоцианат |
||||||||||||||||||||||
34 |
Добавяне на диметил дикарбонат (DMDC) във виното за гарантиране на микробиологичната му стабилизация |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 при условията, установени в допълнение 6 |
В граничната използвана стойност от 200 mg/l и остатъци, които не трябва да се отчитат във вино, което е пуснато на пазара |
||||||||||||||||||||||
35 |
Добавяне на манопротеини от дрожди, за да се гарантира тартаратна и протеинова стабилност на виното |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 |
|
||||||||||||||||||||||
36 |
Обработка с електродиализа за стабилизиране на тартаратната стабилност на виното |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 при условията, установени в допълнение 7 |
|
||||||||||||||||||||||
37 |
Използване на уреаза за намаляване на нивото на уреята във виното |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 при условията, установени в допълнение 8 |
|
||||||||||||||||||||||
38 |
Използване на парчета дъбово дърво при производството и добиването на вина, включително за ферментацията на прясно грозде и гроздова мъст |
Съобразно условията, предвидени в допълнение 9 |
|
||||||||||||||||||||||
39 |
Употреба:
|
Единствено за производството на всички категории пенливи и искрящи вина, получени чрез ферментация в бутилки и за които сепарацията на утайката е извършена чрез дегоржаж. |
|
||||||||||||||||||||||
40 |
Частично намаляване на алкохолното съдържание на виното |
Само за виното и при условията, посочени в допълнение 10 |
|
||||||||||||||||||||||
41 |
Използване на кополимери поливинилмидазол — поливинилпиролидон (PVI/PVP) с цел намаляване на съдържанието на мед, желязо и тежки метали |
Съобразно условията, предвидени в допълнение 11 |
В граничната използвана стойност от 500 mg/l (когато се използва във виното и в мъстта, общата доза не трябва да надвишава от 500 mg/l) |
||||||||||||||||||||||
42 |
Добавяне на карбоксиметилцелулоза (целулозна гума) за гарантиране на тартаратната стабилност |
Единствено за виното и всички категории пенливи и искрящи вина |
В граничната използвана стойност от 100 mg/l |
||||||||||||||||||||||
43 |
Обработка с катионообменители за гарантиране на тартаратната стабилност на виното |
За частично ферментиралата гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние и продуктите, установени в точки 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15 и 16 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 при условията, установени в допълнение 12 |
|
(1) Освен ако е споменато изрично, описаната практика или обработка може да се използва за прясно грозде, за гроздова мъст, за частично ферментирала гроздова мъст, за частично ферментирала гроздова мъст от стафидирано грозде, за концентрирана гроздова мъст, за младо вино в процес на ферментация, за частично ферментирала гроздова мъст, използвана за пряка консумация от човека в непроменено състояние, за вино, за всички категории пенливи вина, за искрящи вина, за искрящи газирани вина, за ликьорни вина, за вина от стафидирано грозде и за вина от презряло грозде.
(2) Тези амониеви соли могат да се използват и комбинирано до една обща прагова стойност от 1 g/l, без да се нарушава определените по-горе специфични прагови стойности от 0,3 g/l или 0,2 g/l.
(3) Граничната използвана стойност е 250 mg/l за всяка обработка.
(4) ОВ L 237, 10.9.1994 г., стр. 13.
Допълнение 1
Изисквания относно бетаглюконазата
1. |
Международно кодифициране на бетаглюконазите: E.C. 3-2-1-58 |
2. |
Бета-глюкан хидролаза (разгражда глюкана на благородната плесен Botrytis cinerea) |
3. |
Произход: Trichoderma harzianum |
4. |
Област на приложение: разграждане на бета-глюкани, намиращи се във вината, по-специално онези от тях, които произхождат от грозде, обхванато от благородната плесен Botrytis cinerea |
5. |
Максимално използвано количество: 3 g ензимен препарат, съдържащ 25 % органична материя в състояние на суспензия (TOS) на хектолитър |
6. |
Спецификации относно химическата и микробиологичната чистота:
|
Допълнение 2
L (+)-винена киселина
1. |
Използването на винена киселина, чиято употреба за намаляване на киселинното съдържание е предвидена в приложение I А, точка 13, се разрешава само за продуктите:
|
2. |
Винената киселина, чиято употреба е предвидена в точки 12 и 13 от настоящото приложение, известна още като L(+) винена киселина, трябва да бъде от земеделски произход, по-специално — извлечена от лозаро-винарски продукти. Тя трябва и да отговаря на критериите за чистота, установени в Директива 2008/84/ЕО. |
Допълнение 3
Смола от алепски бор
1. |
Смола от алепски бор, чиято употреба е предвидена в приложение I А, точка 14, може да бъде използвана за производство само на вино „retsina“. Тази енологична практика може да бъде прилагана само:
|
2. |
Гърция уведомява Комисията предварително, ако възнамерява да измени разпоредбите, посочени в параграф 1, буква б). Ако Комисията не отговори в рамките на два месеца от това уведомяване, Гърция може да въведе планираните изменения. |
Допълнение 4
Йонообменни смоли
1. Йонообменните смоли, които могат да бъдат използвани в съответствие с приложение I А, точка 20 са стирен и дивинилбензен кополимери, съдържащи групи сулфонова киселина или амониеви групи. Те трябва да бъдат съобразени с предписанията на Регламент (ЕО) № 1935/2004 на Европейския парламент и на Съвета (1) и с националните и общностни разпоредби, приети в прилагане на последния. Освен това, когато се изпитват чрез метода за анализ, установен в параграф 2, те не трябва да губят повече от 1 mg/l от органичното вещество в никой от изброените разтворители. Те трябва да бъдат регенирирани с разрешените вещества за използване при производството на хранителните продукти.
Тези смоли могат да бъдат използвани само под надзор на енолог или техник и в инсталации, одобрени от органите на държавата-членка, на чиято територия те се използват. Тези органи установяват задълженията и отговорността на одобрените енолози и техници.
2. Метод за анализ за определяне на загубата на органични вещества от йонообменните смоли:
1. ПРЕДМЕТ И ОБХВАТ
Определяне на загубите на органична материя от йонообменните смоли.
2. ОПРЕДЕЛЕНИЕ
Загуби на органична материя при йонообменните смоли. Загуби, определени според описания по-долу метод.
3. ПРИНЦИП
Екстрахиращите разтворители се прекарват през приготвени за целта смоли и теглото на екстрахираната органична материя се определя чрез гравиметрия.
4. РЕАГЕНТИ
Всички реагенти трябва да бъдат с чистота за анализ.
Екстрахиращи разтворители.
4.1. Дестилирана вода или дейонизирана вода или вода с еквивалентна степен на чистота.
4.2. Приготвя се 15 % v/v етанол, като се смесват 15 обемни части чист етанол с 85 обемни части вода (т. 4.1).
4.3. Приготвя се оцетна киселина 5 % m/m, като се смесват пет тегловни части ледена оцетна киселина с 95 тегловни части вода (т. 4.1).
5. ОБОРУДВАНЕ
5.1. Колони за йонообменна хроматография.
5.2. Цилиндрични епруветки с вместимост два литра.
5.3. Плоски изпарителни ванички, издържащи на температура до 850 °C в муфелна пещ.
5.4. Сушилен шкаф с устройство за термостатен контрол, регулиран на около 105 ± 2 °C.
5.5. Муфелна пещ с устройство за термостатен контрол, регулирана на 850 ± 25 °C.
5.6. Аналитична везна с точност до 0,1 милиграма.
5.7. Изпарител, нагревателна плоча или изпарител с инфрачервени лъчи.
6. ПРОЦЕДУРА
6.1. Към всяка от трите колони за йонообменна хроматография (точка 5.1) се добавят 50 милилитра от йонообменната смола, която ще бъде тествана, след като е измита и обработена в съответствие със спецификациите на производителя относно смолите, предназначени да бъдат използвани в сектора на хранителните продукти.
6.2. При анионните смоли, екстрахиращите разтворители (точки 4.1, 4.2 и 4.3) се прекарват поотделно през подготвените за тази цел колони (точка 6.1) при дебит от 350 до 450 милилитра на час. Всеки път първият литър от елюата се изхвърля, а следващите два литра се събират в градуирани епруветки (точка 5.2). При катионните смоли през подготвените за тази цел колони се прекарват само двата разредителя, посочени в точки 4.1 и 4.2.
6.3. Всеки от трите елюата се изпарява върху загряваща пластина или с помощта на изпарител с инфрачервени лъчи (точка 5.7) в плоска изпарителна ваничка (точка 5.3), която предварително е изчистена и претеглена (m0). Ваничките се поставят в сушилен шкаф (точка 5.4) и се сушат до достигане на постоянно тегло (m1).
6.4. След като се запише теглото на така изсушената ваничка (точка 6.3), тя се поставя в муфелна пещ (точка 5.5) и се обгаря до получаване на постоянно тегло (m2).
6.5. Определя се екстрахираната органична материя (точка 7.1). Ако резултатът е повече от 1 милиграм на литър, се извършва контролно изпитание с помощта на реактиви и теглото на екстрахираната органична материя се преизчислява.
Контролното изпитание се извършва, като се повтарят операциите, посочени в точки 6.3 и 6.4, но се използват два литра екстрахиращ разтворител, което дава стойности за теглото m3 и m4, съответстващи на точки 6.3 и 6.4.
7. ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ
7.1. Формула и изчисляване на резултатите.
Теглото на екстрахираната от йонообменните смоли органична материя, изразено в милиграми на литър, се определя по следната формула:
500 (m1 — m2)
в която m1 и m2 се изразени в грамове.
Коригираното тегло на екстрахираната от йонообменните смоли органична материя, изразено в милиграми на литър, се определя по следната формула:
500 (m1 — m2 — m3 + m4)
в която m1, m2, m3 и m4 се изразени в грамове.
7.2. Разликата между резултатите от две успоредни измервания, осъществени върху една и съща проба, не трябва да надвишава 0,2 милиграма на литър.
Допълнение 5
Калиев фероцианид (жълта кръвна сол)
Калциев фитат
D,L-винена киселина
Калиев фероцианид и калциен фитат, чието използване е предвидено в приложение I А, точка 26, или използването на D,L-винена киселина, предвидено в приложение I А, точка 29, може да бъде използвана само под надзор на енолог или техник, одобрен от органите на държавата-членка, на чиято територия се извършва обработката, като степента на неговата отговорност се определя при необходимост от съответната държава-членка.
След обработка с калиев фероцианид или калциев фитат виното трябва да съдържа следи от желязо.
Контролът върху използването на продуктите, посочени в първа алинея, се урежда от разпоредбите, приети от държавите-членки.
Допълнение 6
Изисквания към диметилдикарбонат
ОБЛАСТ НА ПРИЛАГАНЕ
Диметилдикарбонат може да се добавя към виното със следната цел: микробиологична стабилизация на бутилирано вино, съдържащо подлежаща на ферментация захар.
ИЗИСКВАНИЯ
— |
добавянето трябва да се извърши малко преди бутилирането, определено като предлагане на дадения продукт за търговски цели в съдове с номинален обем от 60 литра или по-малко, |
— |
обработката може да се прилага само за вина със съдържание на захар, равно или по-голямо от 5 g/l, |
— |
използваният продукт трябва да отговаря на критериите за чистота, определени в Директива 2008/84/ЕО, |
— |
тази обработка трябва да бъде вписана в регистъра, посочен в член 112, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008. |
Допълнение 7
Изисквания относно обработката с електродиализа
Тази обработка има за цел постигане на стабилизация на винения камък спрямо калиевия хидроген тартрат и калциевия тартрат (и други соли на калция) чрез екстрахиране на йони за намаляване на пренаситеността им във виното под въздействие на електрическо поле с помощта от една страна на мембрани, пропускащи само аниони, и от друга страна, на мембрани, пропускащи само катиони.
1. ИЗИСКВАНИЯ ОТНОСНО МЕМБРАНИТЕ
1.1. Мембраните са разположени последователно в система тип „филтър-преса“ или във всяка друга подходяща система, която определя отделенията за обработка (вино) и за концентриране (отпадна вода).
1.2. Мембраните, пропускащи катиони, трябва да бъдат адаптирани за екстракция само на катиони, и по-специално на катионите: K+, Ca++.
1.3. Мембраните, пропускащи аниони, трябва да бъдат адаптирани за екстракция само на аниони, и по-специално на тартратни аниони.
1.4. Мембраните не трябва да предизвикват прекомерни изменения във физикохимичния състав и на сетивните характеристики на виното. Те трябва да отговарят на следните изисквания:
— |
те трябва да са произведени съгласно добрите производствени практики на базата на вещества, които са разрешени за производство на пластмасови материали, предназначени да влизат в контакт с хранителните продукти, фигуриращи в приложение II към Директива 2002/72/ЕО на Комисията (1), |
— |
потребителят на инсталацията за електродиализа трябва да докаже, че използваните мембрани притежават описаните по-горе характеристики, и че операциите по заменянето им са извършени от специализиран персонал; |
— |
те не трябва да отделят никакви вещества в количество, което може да представлява заплаха за здравето на хората или да повлияе на вкуса или мириса на хранителните продукти, и трябва да отговарят на критериите, предвидени в Директива 2002/72/ЕО; |
— |
тяхното използване не трябва да предизвиква взаимодействие между съставките на мембраната и на виното, които биха могли да предизвикат образуване в обработвания продукт на нови съединения, които могат да имат токсичен характер. |
Стабилността на новите мембрани за електродиализа трябва да се установява със симулатор, който има физикохимичния състав на виното за изследване на евентуална миграция на някои вещества, получени от мембрани за електродиализа.
Препоръчва се следният метод на изследване:
Симулаторът е водно-спиртен разтвор, който е буфериран спрямо pH и проводимостта на виното. Той има следния състав:
— |
чист етанол 11 л, |
— |
калиев хидроген тартрат: 380 g, |
— |
калиев хлорид: 60 g, |
— |
концентрирана сярна киселина: 5 ml, |
— |
дестилирана вода: количество, необходимо за достигане до 100 l. |
Този разтвор се използва за изпитванията за миграция в затворен кръг чрез стек за електродиализа под напрежение (1 волт/клетка), с използване на 50 l/m2 анионни и катионни мембрани, до достигане на 50 % деминерализиране на разтвора. Веригата на елюата се активира чрез разтвор от 5 g/l калиев хлорид. Мигриращите вещества се анализират в симулатора и в оттока от електродиализата.
Органичните молекули, които влизат в състава на мембраната и които биха могли да мигрират в обработвания разтвор, трябва да се определят количествено. За всяка от тези съставки се извършва специално количествено определяне от оторизирана лаборатория. Съдържанието в симулатора на всички количествено определени съединения трябва да бъде общо под 50 g/l.
Принципно общите правила за проверките на материалите, които са в контакт с хранителните продукти, трябва да се прилагат в случая с тези мембрани.
2. ИЗИСКВАНИЯ, ПРИЛАГАНИ ПРИ ИЗПОЛЗВАНЕТО НА МЕМБРАНИ
Двойката мембрани, приложими към обработката на тартаратната стабилност на виното с електродиализа, се определя така че да бъдат спазени следните условия:
— |
намаляването на pH на виното да не надвишава 0,3 единици pH, |
— |
намаляването на летливите киселини да бъде под 0,12 g/l (2 mеq (милиеквивалента), изразени в оцетна киселина), |
— |
обработката чрез електродиализа не трябва да повлиява на нейонните съставки на виното, по-специално полифенолите и полизахаридите, |
— |
дифузията на малки молекули, като тези на етанола, трябва да е редуцирана и да не предизвиква намаляване на алкохолния градус на виното с повече от 0,1 об. %, |
— |
съхраняването и почистването на тези мембрани трябва да бъде извършвано съгласно приетите методи и с вещества, чието използване е разрешено при приготвянето на хранителни продукти, |
— |
мембраните се маркират така, че да може да се контролира спазването на поредността им в стека, |
— |
използваната апаратура се управлява от командно-контролна система, която отчита нестабилността, присъща на всяко вино, така че да се елиминира само пренасищането с калиев хидроген тартрат и калциеви соли, |
— |
прилагането на обработката се ръководи от енолог или квалифициран специалист. |
Тази обработка трябва да бъде вписана в регистъра, посочен в член 112, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008.
Допълнение 8
Изисквания относно уреазата
1. |
Международно кодифициране на уреазата: EC 3-5-1-5, CAS №: 9002-13-5. |
2. |
Дейност: уреаза (активна в кисела среда), разгражда уреята на амоняк и въглероден диоксид. Обявената активност е минимум 5 единици на милиграм, като 1 единица е равна на количеството ензим, което освобождава един μмол NH3 на минута при 37 °C от 5 g/l концентрат на урея (при pH4). |
3. |
Произход: Lactobacillus fermentum. |
4. |
Област на приложение: разграждане на уреята във вината, предназначени за продължително стареене, когато началната концентрация на урея надвишава 1 милиграма на литър. |
5. |
Максимално използвано количество: 75 милиграма ензимен препарат на литър обработвано вино, като не трябва да се надвишават 375 единици уреаза на литър вино. В края на обработката всяка остатъчна ензимна дейност трябва да се прекрати чрез филтрация на виното (диаметър на порите, по-малък от 1 μм). |
6. |
Спецификации относно химическата и микробиологичната чистота:
Уреазата, използвана за обработка на виното, трябва да бъде произвеждана при условия, сходни с условията относно уреазата, предмет на становището на Научния комитет по храните от 10 декември 1998 г. |
Допълнение 9
Изисквания за парчетата дъбово дърво
ЦЕЛ, ПРОИЗХОД И ОБЛАСТ НА ПРИЛАГАНЕ
Парчетата дъбово дърво се използват при производството и добиването на вина, включително за ферментацията на прясно грозде и гроздова мъст и за внасянето във виното на някои съставни характеристики, присъщи на дъбовото дърво.
Парчетата дъбово дърво трябва да произлизат изключително от видовете Quercus.
Парчетата дъбово дърво се оставят в естественото им състояние или се затоплят до лека, средна или висока степен, но не бива да се претърпели горене, включително повърхностно, не бива да са въглищни, нито да са трошливи на допир. Те не трябва да са претърпели други химични, ензимни или физични обработки, освен нагряването. Към тях не трябва да се добавя какъвто и да е било продукт, предназначен да увеличи тяхната естествена ароматизираща способност или техните извлечими фенолни съединения.
ЕТИКЕТИРАНЕ НА ИЗПОЛЗВАНИЯ ПРОДУКТ
Етикетът трябва да отбелязва произхода на ботаническия вид или видове дъб и интензивността на евентуалното нагряване, условията на съхранение и указанията за безопасност.
РАЗМЕРИ
Размерите на дървените частици трябва да са такива, че поне 95 % от теглото им да бъдат задържани от ситото, чиито отвори са 2 mm (или светло сечение на сито № 9).
ЧИСТОТА
Парчетата дъбово дърво не трябва да отделят вещества в концентрации, които биха предизвикали евентуални рискове за здравето.
Тази обработка трябва да бъде вписана в регистъра, посочен в член 112, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008.
Допълнение 10
Изисквания за обработката за частично намаляване на алкохолното съдържание на виното
Тази обработка има за цел да се получи вино с частично намалено алкохолно съдържание чрез отстраняване на част от алкохола (етанола) във виното посредством техники за физическо отделяне.
Изисквания
— |
Обработваните вина не трябва да имат органолептични недостатъци и трябва да бъдат годни за пряка консумация от човека. |
— |
Отстраняването на алкохола във виното не може да се прилага, ако върху някой от лозаро-винарските продукти, употребявани при производството на съответното вино, се използва една от манипулациите по обогатяване, предвидени в приложение V към Регламент (ЕО) № 479/2008. |
— |
Намаляването на действителното алкохолно съдържание по обем не може да надвишава 2 % об. и действителното алкохолно съдържание по обем на крайния продукт трябва да е съобразено с това, което е определено в точка 1, втора алинея, буква а) към приложение IV от Регламент (ЕО) № 479/2008. |
— |
Прилагането на обработката се възлага на енолог или квалифициран специалист. |
— |
Тази обработка трябва да бъде вписана в регистъра, посочен в член 112, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008. |
— |
Държавите-членки могат да предвидят тази обработка да стане предмет на декларация към компетентните органи. |
Допълнение 11
Изисквания за обработката за кополимерите PVI/PVP
Тази обработка цели намаляването на извънредно завишените концентрации на метали и предотвратяването на недостатъците, причинени от твърде повишеното съдържание, например на желязо, посредством добавянето на кополимери, които поглъщат тези метали.
Изисквания
— |
добавяните към виното кополимери трябва да бъдат отстранявани чрез филтрация най-късно два дни след добавянето, като се прилага принципът на предпазните мерки. |
— |
При мъстта кополимерите трябва да се добавят най-рано два дни преди филтрацията. |
— |
Прилагането на обработката се възлага на енолог или квалифициран специалист. |
— |
Използваните кополимери адсорбенти трябва да са съобразени с изискванията на Международния енологичен кодекс на ОIV, по-специално за максималните гранични стойности за съдържание на мономери (1). |
(1) Обработката с кополимери PVI/PVP може да се използва само след определянето и публикацията на спецификациите за чистота и идентичност на разрешените кополимери в Международния енологичен кодекс на OIV.
Допълнение 12
Изисквания за обработка с катионообменители за гарантиране на тартаратната стабилност на виното
Тази обработка има за цел постигане на стабилизация на винения камък спрямо калиевия хидроген тартрат и калциевия тартрат (и други соли на калция).
Изисквания
1. |
Обработката трябва да обхваща само отстраняването на излишните катиони.
|
2. |
Обработката се провежда върху смоли катионообменители, регенерирани киселинно. |
3. |
Всички манипулации се ръководят от енолог или квалифициран специалист. Обработката трябва да бъде вписана в регистъра, посочен в член 112, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008. |
4. |
Катионните смоли трябва да бъдат съобразени с предписанията на Регламент (ЕО) № 1935/2004 на Европейския парламент и на Съвета (1) и с националните и общностните разпоредби, приети в прилагане на последния и да отговарят на изискванията от аналитичен характер, посочени в допълнение 4 към настоящия регламент. Използването им не трябва да предизвиква прекомерни изменения във физикохимичния състав и в сетивните характеристики на виното и да се съобразяват с граничните стойности, определени в точка 3 на монографията „Смоли катионообменители“ на Международния енологичен кодекс на Международната организация по лозята и виното. |
ПРИЛОЖЕНИЕ I—Б
ГРАНИЧНИ СТОЙНОСТИ ЗА СЪДЪРЖАНИЕТО НА СЕРЕН ДИОКСИД ВЪВ ВИНАТА
А. СЪДЪРЖАНИЕ НА СЕРЕН ДИОКСИД ВЪВ ВИНАТА
1. |
Общото съдържание на серен диоксид във вината, различни от пенливи и ликьорни вина не може да надвишава, при пускането им за пряка консумация от човека:
|
2. |
Независимо от параграф 1, букви а) и б), максималната гранична стойност на съдържанието на серен диоксид по отношение на вината със съдържание на захар, изразена в сумата от глюкоза и фруктоза, равна или по-висока от 5 g на литър, достига до:
|
3. |
Списъците на вината, получили защитено наименование за произход или защитено географско указание, които се намират в параграф 2, букви в), г) и д) могат да бъдат изменяни, когато условията за производство на съответните вина се изменят или тяхното географско указание или наименование за произход се промени. Държавите-членки предоставят предварително всички необходими технически данни за съответните вина, включително спецификациите, както и годишно произвежданите количества. |
4. |
Когато климатичните условия го налагат, Комисията може да вземе решение съобразно с процедурата, предвидена в член 113, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479/2008 в определени лозарски зони на Общността съответните държави-членки да разрешават за вината, произведени на територията им, максималното съдържание на серния диоксид под 300 mg на литър, посочено в настоящата точка, да се увеличи максимум с 50 mg на литър. Случаите, в които държавите-членки могат да разрешават подобно увеличение, са посочени в приложение 1. |
5. |
Държавите-членки могат да прилагат по-строги разпоредби за вината, произведени на територията им. |
Б. СЪДЪРЖАНИЕ НА СЕРЕН ДИОКСИД В ЛИКЬОРНИТЕ ВИНА
Общото съдържание на серен диоксид в ликьорните вина не може да надвишава, при пускането им за пряка консумация от човека:
150 mg на литър, когато съдържанието на захар е под 5 g на литър;
200 mg на литър, когато съдържанието на захар надвишава или е равно на 5 g на литър.
В. СЪДЪРЖАНИЕ НА СЕРЕН ДИОКСИД В ПЕНЛИВИТЕ ВИНА
1. |
Общото съдържание на серен диоксид в пенливите вина не може да надвишава, при пускането им за пряка консумация от човека:
|
2. |
Когато климатичните условия го налагат, в някои лозарски зони на Общността, съответните държави-членки могат да разрешат за пенливите вина, посочени в параграф 1, букви а) и б), които се произвеждат на тяхната територия, максималното общо съдържание на серен двуокис да се повиши с максимум 40 mg на литър, при положение че вината, които ползват разрешението, не се изнасят извън съответните държави-членки. |
Допълнение 1
Повишаване на максималното общо съдържание на серен диоксид в случаите, в които климатичните условия са го наложили
(Приложение I Б към настоящия регламент)
|
Година |
Държава-членка |
Лозарска(и) зона(и) |
Вина, които са обект на настоящите разпоредби |
1. |
2000 |
Германия |
Всички лозарски зони на немска територия |
Всички вина, произведени от грозде от реколта 2000 г. |
2. |
2006 |
Германия |
Лозарските зони на провинции Баден-Вюртемберг, Бавария, Хесен и Райнланд-Пфалц |
Всички вина, произведени от грозде от реколта 2006 г. |
3. |
2006 |
Франция |
Лозарските райони на департаментите Bas-Rhin и Haut-Rhin |
Всички вина, произведени от грозде от реколта 2006 г. |
ПРИЛОЖЕНИЕ I В
ГРАНИЧНИ СТОЙНОСТИ ЗА СЪДЪРЖАНИЕТО НА ЛЕТЛИВИ КИСЕЛИНИ ВЪВ ВИНАТА
1. |
Съдържанието на летливи киселини не може да надвишава:
|
2. |
Нивата, посочени в точка 1, се прилагат за:
|
3. |
Може да се предвидят дерогации спрямо точка 1 по отношение на:
Държавите-членки уведомяват за тези дерогации Комисията, която от своя страна съобщава тази информация на останалите държави-членки. |
ПРИЛОЖЕНИЕ I Г
ГРАНИЧНИ СТОЙНОСТИ И УСЛОВИЯ ЗА ПОДСЛАЖДАНЕ НА ВИНАТА
1. |
Подслаждането на вината се разрешава само ако се извършва посредством един или няколко от следните продукти:
Общото алкохолно съдържание по обем на съответното вино не може да се повишава с повече от 4 об. %. |
2. |
Подслаждането на вносните вина, предназначени за пряка консумация от човека и обозначени с географско наименование, се забранява на територията на Общността. Подслаждането на другите вносни вина се подчинява на същите условия като тези, приложими за вината, произведени в Общността. |
3. |
Подслаждането на вино със запазено наименование за произход може да бъде разрешено от дадена държава-членка единствено, ако се извършва:
Гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, посочени в точка 1, трябва да произхождат от същия район като този на виното, за чието подслаждане са използвани. |
4. |
Подслаждането на вината се разрешава само по време на етапите на производство и на търговия на едро. |
5. |
Подслаждането на вината трябва да се извършва, като се спазват следните конкретни административни правила:
Лицата, посочени в буква а), водят входящи и изходящи регистри за стоката, в които са посочени количествата на гроздова мъст, концентрирана гроздова мъст или концентрирана ректифицирана гроздова мъст, които те държат за извършване на подслаждането. |
ПРИЛОЖЕНИЕ II
РАЗРЕШЕНИ ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОГРАНИЧЕНИЯ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПЕНЛИВИТЕ ВИНА, КЪМ ВИСОКОКАЧЕСТВЕНИТЕ ПЕНЛИВИ ВИНА И КЪМ ВИСОКОКАЧЕСТВЕНИТЕ АРОМАТИЗИРАНИ ПЕНЛИВИ ВИНА
А. Пенливи вина
1. |
За целите на настоящата точка, както и на точки Б и В от настоящото приложение:
|
2. |
Експедиционният ликьор може да се състои единствено от:
към които евентуално е добавен винен дестилат. |
3. |
Без да се нарушава разрешеното обогатяване в съответствие с Регламент (ЕО) № 479/2008 за съставките на ферментационната смес, забранява се всяко обогатяване на ферментационна смес. |
4. |
Въпреки това по отношение на районите и лозовите насаждения, за които е оправдано от техническа гледна точка, всяка държава-членка може да разрешава обогатяването на ферментационната смес на местата, където се произвежда пенливо вино при условие че:
|
5. |
Добавянето на тиражен ликьор и експедиционен ликьор не се смятат нито за обогатяване, нито за подслаждане. Добавянето на тиражен ликьор не може до доведе до повишаване на общото алкохолно съдържание по обем на ферментационната смес с повече от 1,5 об. %. Това повишаване се измерва, като се изчисли отклонението между общото алкохолно съдържание по обем на ферментационната смес и общото алкохолно съдържание по обем на пенливото вино преди евентуалното добавяне на експедиционен ликьор. |
6. |
Добавянето на експедиционен ликьор се осъществява по начин, при който действителното алкохолно съдържание по обем на пенливите вина не се повишава с повече от 0,5 об. %. |
7. |
Забранява се подслаждането на ферментационната смес и нейните съставки. |
8. |
Освен възможните повишаване или намаляване на киселинното съдържание, практикувани съгласно разпоредбите на Регламент (ЕО) № 479/2008 относно съставките, ферментационната смес може да бъде предмет на повишаване или намаляване на киселинното съдържание. Повишаването или намаляването на киселинното съдържание на ферментационната смес взаимно се изключват. Повишаването на киселинното съдържание може да се осъществи единствено при гранична стойност от 1,50 g на литър, изразено като винена киселина, т.е. 20 meq на литър. |
9. |
През годините с изключителни климатични условия максималната гранична стойност от 1,50 g на литър, или 20 meq на литър, може да достигне до 2,50 g на литър, или 34 meq на литър, при условие че естествената киселинност на продуктите не е по-ниска от 3 g на литър, изразено във винена киселина — 40 meq на литър. |
10. |
Въглеродният диоксид, който се съдържа в пенливото вино, може да се получава единствено от ферментационната смес, от която е получено съответното вино. Тази ферментация, освен ако се отнася за тази, която е предназначена за трансформиране на гроздето, гроздовата мъст или частично ферментиралата гроздова мъст направо във пенливо вино, може да се получи единствено при добавянето на тиражен ликьор. Тя може да се осъществява единствено в бутилки или в затворена бъчва. Използването на въглероден диоксид при процедурата преливане от един съд в друг чрез противоналягане е разрешено, под контрола и при условие че налягането на въглеродния диоксид в пенливото вино не е повишено. |
11. |
По отношение на пенливите вина, различни от пенливите вина със защитено наименование за произход:
|
Б. Висококачествени пенливи вина
1. |
Тиражният ликьор, предназначен за производството на висококачествено пенливо вино, може да съдържа единствено:
|
2. |
Държавите-членки производители могат да определят всички допълнителни или по-строги характеристики или условия за производство и разпространяване на висококачествените пенливи вина, посочени в настоящия дял и произвеждани на територията им. |
3. |
Освен това в производството на висококачествените пенливи вина се прилагат правилата, посочени в:
|
4. |
Относно висококачествените ароматизирани пенливи вина:
|
В. Пенливи вина и висококачествени пенливи вина със защитено наименование за произход
1. |
Общото алкохолно съдържание по обем на ферментационната смес, предназначена за производството на висококачествени пенливи вина със защитено наименование за произход е минимум:
|
2. |
Въпреки това ферментационната смес, предназначена за производството на качествени пенливи вина със защитено наименование за произход „Prosecco di Conegliano Valdobbiadene“ и „Montello e Colli Asolani“ и произведени само от един лозов сорт, може да има общо алкохолно съдържание по обем, не по-ниско от 8,5 об. %. |
3. |
Действителното алкохолно съдържание по обем на висококачествени пенливи вина със защитено наименование за произход, включително и съдържанието на алкохол в експедиционния ликьор, който може да се добави, е минимум 10 об. % |
4. |
Тиражният ликьор за пенливите вина и висококачествените пенливи вина със защитено наименование за произход може да съдържа единствено:
и
годни за производството на същото пенливо вино или същото висококачествено пенливо вино със защитено наименование за произход като това, към което се добавя тиражният ликьор. |
5. |
Чрез дерогация от точка 5, буква в) от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008 висококачествените пенливи вина със защитено наименование за произход в затворени съдове с капацитет под 25 cl могат да покажат минимално свръхналягане от 3 бара, когато се съхраняват при температура от 20 °С. |
6. |
Продължителността на производствения процес на висококачествените пенливи вина със защитено наименование за произход, включително стареенето в производственото предприятие, считано от началото на ферментацията, предназначена за постигане на пенливост на сместа, е не по-малка от:
|
7. |
Продължителността на ферментацията, предназначена за превръщането на ферментационната смес в пенлива и продължителността на престоя на тази смес във винената утайка са минимум, както следва:
|
8. |
Правилата, изброени в точки А, 1—10 и Б 2 се прилагат също за пенливите вина и висококачествените пенливи вина със защитено наименование за произход. |
9. |
Относно висококачествените ароматизирани пенливи вина със защитено наименование за произход:
|
Допълнение 1
Списък на сортовете лози, чието грозде може да бъде използвано за създаване на ферментационна смес за висококачествени ароматизирани пенливи вина и висококачествени ароматизирани пенливи вина със защитено наименование за произход
|
Airén |
|
Aleatico N |
|
Alvarinho |
|
Ασύρτικο (Assyrtiko) |
|
Bourboulenc B |
|
Brachetto N. |
|
Busuioacă de Bohotin |
|
Clairette B |
|
Colombard B |
|
Csaba gyöngye B |
|
Cserszegi fűszeres B |
|
Devín |
|
Fernão Pires |
|
Freisa N |
|
Gamay N |
|
Gewürztraminer Rs |
|
Girò N |
|
Γλυκερύθρα (Glykerythra) |
|
Huxelrebe |
|
Irsai Olivér B |
|
Macabeu B |
|
Всички видове Malvoisie |
|
Mauzac blanc и rosé |
|
Monica N |
|
Μοσχοφίλερο (Moschofilero) |
|
Müller-Thurgau B |
|
Всички видове Muscat |
|
Manzoni moscato |
|
Nektár |
|
Pálava B |
|
Parellada B |
|
Perle B |
|
Piquepoul B |
|
Poulsard |
|
Prosecco |
|
Ροδίτης (Roditis) |
|
Scheurebe |
|
Tămâioasă românească |
|
Torbato |
|
Touriga Nacional |
|
Verdejo |
|
Zefír B |
ПРИЛОЖЕНИЕ III
РАЗРЕШЕНИ ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОГРАНИЧЕНИЯ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ЛИКЬОРНИТЕ ВИНА И КЪМ ЛИКЬОРНИТЕ ВИНА СЪС ЗАЩИТЕНО НАИМЕНОВАНИЕ ЗА ПРОИЗХОД ИЛИ ЗАЩИТЕНО ГЕОГРАФСКО УКАЗАНИЕ
А. Ликьорни вина
1. |
Продуктите, посочени в точка 3, буква в) от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, които се използват за производството на ликьорни вина и на ликьорни вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, могат да са били предмет единствено на енологични практики и обработки, посочени в Регламент (ЕО) № 479/2008 или в настоящия регламент. |
2. |
Все пак:
|
3. |
Без да се нарушават по-строгите разпоредби, които държавите-членки могат да приемат за ликьорните вина и ликьорните вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, произвеждани на територията им, за тези продукти са разрешение енологичните практики, посочени в Регламент (ЕО) № 479/2008 или в настоящия регламент. |
4. |
Разрешават се следните манипулации:
|
5. |
Сортовете лози, от които произхождат продуктите, посочени в точка 3, буква в) от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, използвани за производството на ликьорните вина и ликьорните вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, се избират измежду тези, които са посочени в член 24, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 479/2008. |
6. |
Естественото алкохолно съдържание по обем на продуктите, посочени в точка 3, буква в) от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, използвани за производството на дадено ликьорно вино, различно от ликьорно вино със защитено наименование за произход или защитено географско указание, не може да бъде по-ниско от 12 об. %. |
Б. Ликьорни вина със защитено наименование за произход (разпоредби, различни от предвидените в точка А от настоящото приложение и по-специално относно ликьорните вина със защитено наименование за произход)
1. |
Списъкът с ликьорните вина със защитено наименование за произход, чието производство се състои от използване на гроздова мъст или на смес от гроздова мъст и вино, посочени в точка 3, буква в), четвърто тире от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, се намира в допълнение 1, част А от настоящото приложение. |
2. |
Списъкът с ликьорните вина със защитено наименование за произход, към които могат да бъдат добавени продуктите, посочени в точка 3, буква е), от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, се намира в допълнение 1, част Б от настоящото приложение. |
3. |
Продуктите, посочени в точка 3, буква в) от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, както и концентрираната гроздова мъст и частично ферментиралата гроздова мъст, получена от стафидирано грозде, посочени в точка 3, буква е), подточка iii) от същото приложение IV, използвани за производството на дадено ликьорно вино със защитено наименование за произход, трябва да произхождат от района, чието защитено наименование за произход носи съответното ликьорно вино. Въпреки това по отношение на ликьорните вина със защитено наименование за произход „Málaga“ и „Jerez-Xérès-Sherry“, гроздовата мъст, концентрираната гроздова мъст и, в прилагане на точка Б 4 от приложение VI към Регламент (ЕО) № 479/2008, частично ферментиралата гроздова мъст, получена от стафидирано грозде, посочена в точка 3, буква е), подточка iii) от приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008, произхождащи от сорта лоза Pedro Ximénez, могат да произлизат от района „Montilla-Moriles“. |
4. |
Манипулациите, посочени в точки А 1 до А 4 от настоящото приложение, предназначени за получаване на ликьорно вино със защитено наименование за произход не могат да се извършват извън района, посочен в точка 3. Въпреки това по отношение на ликьорното вино със защитено наименование за произход, за което наименованието „Porto“ e запазено за продукта, приготвян от грозде, добито в района с наименование „Dоuro“, допълнителното производство и процесът на стареене могат да се провеждат в горецитирания определен район или в района на Vila Nova на Gaia — Porto. |
5. |
Без да се засягат по-рестриктивните разпоредби, които могат да приемат държавите-членки за ликьорните вина със защитено наименование за произход, произвеждани на тяхната територия:
|
6. |
Специфичните традиционни наименования „οίνος γλυκύς φυσικός“, „vino dulce natural“, „vino dolce naturale“, „vinho doce natural“ са запазени за ликьорни вина със защитено наименование за произход:
|
7. |
Доколкото традиционните практики на производството го налагат, държавите-членки могат по отношение на ликьорните вина със защитено наименование за произход, произведени на територията им, да предвидят специфичното традиционно наименование „vin doux naturel“ да е запазено за ликьорните вина със защитено наименование за произход, които са:
|
8. |
Специфичното традиционно наименование „vino generoso“ е запазено за сухото ликьорно вино със защитено наименование за произход, изцяло или частично произведено „под покривка“ и:
Производството „под покривка“, посочено в първа алинея, се приема като биологичен процес, който се появява по време на спонтанното развитие на покривката от характерни дрожди на свободната повърхност на виното след пълната алкохолна ферментация на мъстта и придава на продукта специфични аналитични и органолептични характеристики. |
9. |
Специфичното традиционно означение „vinho generoso“ се запазва за ликьорните вина със защитено наименование за произход „Porto“, „Madeira“, „Moscatel de Setúbal“ и „Carcavelos“ в съчетание със съответното наименование за произход. |
10. |
Специфичното традиционно наименование „vinho generoso de licor“ се запазва за ликьорните вина със защитено наименование за произход:
|
Допълнение 1
Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, за производството на които се прилагат специални правила
А. СПИСЪК НА ЛИКЬОРНИТЕ ВИНА СЪС ЗАЩИТЕНО НАИМЕНОВАНИЕ ЗА ПРОИЗХОД, ЗА ПРОИЗВОДСТВОТО НА КОИТО СЕ ИЗПОЛЗВА ГРОЗДОВА МЪСТ ИЛИ СМЕСТА ОТ ТОЗИ ПРОДУКТ С ВИНО
(Точка Б.1 от настоящото приложение)
ГЪРЦИЯ
Σάμος (Samos), Μοσχάτος Πατρών (Muscat de Patras), Μοσχάτος Ρίου Πατρών (Muscat Rion de Patras), Μοσχάτος Κεφαλληνίας (Muscat de Céphalonie), Μοσχάτος Ρόδου (Muscat de Rhodos), Μοσχάτος Λήμνου (Muscat de Lemnos), Σητεία (Sitia), Νεμέα (Nemée), Σαντορίνη (Santorini), Δαφνές (Dafnes), Μαυροδάφνη Κεφαλληνίας (Mavrodafne de Céphalonie), Μαυροδάφνη Πατρών (Mavrodafne de Patras)
ИСПАНИЯ
Ликьорни вина със защитено наименование за произход |
Описание на продукта, установено от законодателството на Общността или на държавата-членка |
Alicante |
Moscatel de Alicante Vino dulce |
Cariñena |
Vino dulce |
Jerez-Xérès-Sherry |
Pedro Ximénez Moscatel |
Malaga |
Vino dulce |
Montilla-Moriles |
Pedro Ximénez Moscatel |
Priorato |
Vino dulce |
Tarragona |
Vino dulce |
Valencia |
Moscatel de Valencia Vino dulce |
ИТАЛИЯ
Cannonau di Sardegna, Giró di Cagliari, Malvasia di Bosa, Malvasia di Cagliari, Marsala, Monica di Cagliari, Moscato di Cagliari, Moscato di Sorso-Sennori, Moscato di Trani, Masco di Cagliari, Oltrepó Pavese Moscato, San Martino della Battaglia, Trentino, Vesuvio Lacrima Christi.
Б. СПИСЪК НА ЛИКЬОРНИТЕ ВИНА СЪС ЗАЩИТЕНО НАИМЕНОВАНИЕ ЗА ПРОИЗХОД, ЗА ПРОИЗВОДСТВОТО НА КОИТО СЕ ИЗПОЛЗВА ДОБАВЯНЕТО НА ПРОДУКТИТЕ, ПОСОЧЕНИ В ПРИЛОЖЕНИЕ IV, ТОЧКА 3, БУКВА Е) КЪМ РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 479/2008
(Точка Б.2 от настоящото приложение)
1. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, при производството на които се добавя винен алкохол или алкохол от сушено грозде, притежаващ алкохолно съдържание, равно или по-високо от 95 обемни процента и равно или по-ниско от 96 обемни процента
(Приложение IV, точка 3, буква е), ii), първо тире към Регламент (ЕО) № 479/2008)
ГЪРЦИЯ
Σάμος (Samos), Μοσχάτος Πατρών (Muscat de Patras), Μοσχάτος Ρίου Πατρών (Muscat Rion de Patras), Μοσχάτος Κεφαλληνίας (Muscat de Céphalonie), Μοσχάτος Ρόδου (Muscat de Rhodos), Μοσχάτος Λήμνου (Muscat de Lemnos), Σητεία (Sitia), Σαντορίνη (Santorini), Δαφνές (Dafnes), Μαυροδάφνη Πατρών (Mavrodafne de Patras), Μαυροδάφνη Κεφαλληνίας (Mavrodafne de Céphalonie).
ИСПАНИЯ
Condado de Huelva, Jerez-Xérès-Sherry, Manzanilla-Sanlúcar de Barrameda, Málaga, Montilla-Moriles, Rueda, Terra Alta.
КИПЪР
Κουμανδαρία (Commandaria)
2. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, при производството на които се добавят спиртни напитки, получени чрез дестилация от вино или от гроздови джибри, притежаващи алкохолно съдържание, равно или по-високо от 52 обемни процента и по-ниско или равно на 86 обемни процента
(Приложение IV, точка 3, буква е), ii), второ тире към Регламент (ЕО) № 479/2008)
ГЪРЦИЯ
Μαυροδάφνη Πατρών (Mavrodafne de Patras), Μαυροδάφνη Κεφαλληνίας (Mavrodafne de Céphalonie), Σητεία (Sitia), Σαντορίνη (Santorini), Δαφνές (Dafnes), Νεμέα (Nemée).
ФРАНЦИЯ
Pineau des Charentes или Pineau charentais, Floc de Gascogne, Macvin du Jura.
КИПЪР
Κουμανδαρία (Commandaria).
3. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, при производството на които се добавят спиртни напитки, получени чрез дестилация от сушено грозде, притежаващи алкохолно съдържание, равно или по-високо от 52 обемни процента и по-ниско от 94,5 обемни процента
(Приложение IV, точка 3, буква е), ii), трето тире към Регламент (ЕО) № 479/2008)
ГЪРЦИЯ
Μαυροδάφνη Πατρών (Mavrodafne de Patras), Μαυροδάφνη Κεφαλληνίας (Mavrodafne de Céphalonie).
4. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, при производството на които се добавя частично ферментирала гроздова мъст от стафидирано грозде
(Приложение IV, точка 3, буква е), iii), първо тире към Регламент (ЕО) № 479/2008)
ИСПАНИЯ
Ликьорни вина със защитено наименование за произход |
Описание на продукта, установено от законодателството на Общността или на държавата-членка |
Jerez-Xérès-Sherry |
Vino generoso de licor |
Málaga |
Vino dulce |
Montilla-Moriles |
Vino generoso de licor |
ИТАЛИЯ
Aleatico di Gradoli, Giró di Cagliari, Malvasia delle Lipari, Malvasia di Cagliari, Moscato passito di Pantelleria
КИПЪР
Κουμανδαρία (Commandaria).
5. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, при производството на които се добавя концентрирана гроздова мъст, получена чрез директно нагряване, която отговаря, като се изключи тази манипулация, на определението за концентрирана гроздова мъст
(Приложение IV, точка 3, буква е), iii), второ тире към Регламент (ЕО) № 479/2008)
ИСПАНИЯ
Ликьорни вина със защитено наименование за произход |
Описание на продукта, установено от законодателството на Общността или на държавата-членка |
Alicante |
|
Condado de Huelva |
Vino generoso de licor |
Jerez-Xérès-Sherry |
Vino generoso de licor |
Málaga |
Vino dulce |
Montilla-Moriles |
Vino generoso de licor |
Navarra |
Moscatel |
ИТАЛИЯ
Marsala.
6. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, при производството на които се добавя концентрирана гроздова мъст
(Приложение IV, точка 3, буква е), iii), трето тире към Регламент (ЕО) № 479/2008)
ИСПАНИЯ
Ликьорни вина със защитено наименование за произход |
Описание на продукта, установено от законодателството на Общността или на държавата-членка |
Málaga |
Vino dulce |
Montilla-Moriles |
Vino dulce |
Tarragona |
Vino dulce |
ИТАЛИЯ
Oltrepó Pavese Moscato, Marsala, Moscato di Trani.
Допълнение 2
А. Списъци, посочени в приложение III — Б, точка 5, буква а)
1. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, приготвени от гроздова мъст с естествено алкохолно съдържание по обем, равно поне на 10 обемни процента, получени чрез добавяне на спиртни напитки, получени чрез дестилация от вино или от гроздови джибри с наименование за произход и по възможност от същото стопанство
ФРАНЦИЯ
Pineau des Charentes или Pineau charentais, Floc de Gascogne, Macvin du Jura.
2. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, приготвени от гроздова мъст в процес на ферментация с първоначално естествено алкохолно съдържание по обем, равно поне на 11 обемни процента, получено чрез добавяне на неутрален алкохол или на винен дестилат с действително алкохолно съдържание по обем, не по-ниско от 70 обемни процента или на спиртна напитка от винен произход
ПОРТУГАЛИЯ
|
Porto — Port |
|
Moscatel de Setúbal, Setúbal |
|
Carcavelos |
|
Moscatel do Douro. |
ИТАЛИЯ
|
Moscato di Noto |
|
Trentino |
3. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, приготвени от вино с първоначално естествено алкохолно съдържание по обем, равно поне на 10,5 обемни процента
ИСПАНИЯ
|
Jerez-Xérès-Sherry |
|
Manzanilla-Sanlúcar de Barrameda |
|
Condado de Huelva |
|
Rueda |
4. Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, приготвени от гроздова мъст в процес на ферментация с първоначално естествено алкохолно съдържание, равно поне на 9 обемни процента
ПОРТУГАЛИЯ
Madeira.
Б. Списъци, посочени в приложение III — Б, точка 5, буква б)
Списък на ликьорните вина със защитено наименование за произход, които имат общо алкохолно съдържание по обем, по-ниско от 17,5 обемни процента, но не по-ниско от 15 обемни процента, когато националното законодателство, приложимо към тях преди 1 януари 1985 г., изрично предвижда това
[Точка 3, буква б) ом приложение IV към Регламент (ЕО) № 479/2008]
ИСПАНИЯ
Ликьорни вина със защитено наименование за произход |
Описание на продукта, установено от законодателството на Общността или на държавата-членка |
Condado de Huelva |
Vino generoso |
Jerez-Xérès-Sherry |
Vino generoso |
Manzanilla-Sanlúcar de Barrameda |
Vino generoso |
Málaga |
Seco |
Montilla-Moriles |
Vino generoso |
Priorato |
Rancio seco |
Rueda |
Vino generoso |
Tarragona |
Rancio seco |
ИТАЛИЯ
Trentino
ПОРТУГАЛИЯ
Ликьорни вина със защитено наименование за произход |
Описание на продукта, установено от законодателството на Общността или на държавата-членка |
Porto — Port |
Branco leve seco |
Допълнение 3
Списък на сортовете лози, които могат да бъдат използвани за производството на ликьорни вина със защитено наименование за произход, съдържащи специфичните традиционни наименования „vino dulce natural“, „vino dolce naturale“, „vinho doce natural“ и „οινος γλυκυς Φυσικος“
Muscats — Grenache — Garnacha Blanca — Garnacha Peluda — Listán Blanco — Listán Negro-Negramoll — Maccabéo — Malvoisies — Mavrodaphne — Assirtiko — Liatiko — Garnacha tintorera — Monastrell — Palomino — Pedro Ximénez — Albarola — Aleatico — Bosco — Cannonau — Corinto nero — Giró — Monica — Nasco — Primitivo — Vermentino — Zibibbo.
ПРИЛОЖЕНИЕ IV
СПЕЦИФИЧНИ ОБЩНОСТНИ МЕТОДИ ЗА АНАЛИЗ
А. АЛИЛ ИЗОТИОЦИАНАТ
1. Принцип на метода
Алил изотиоцианатът, съдържащ се във виното, се изолира чрез дестилация и се определя посредством газова хроматография.
2. Реагенти
2.1. Абсолютен етанол.
2.2. Стандартен разтвор: разтвор на алил изотиоцианат в абсолютен алкохол, съдържащ 15 mg/l активен алил изотиоцианат.
2.3. Смес-замразител, състоящ се от етанол и сух лед (температура –60 °C).
3. Апаратура
3.1. Дестилационен апарат с непрекъснат поток на азот, както е показано на схемата.
3.2. Подгряващ кожух с термостатичен регулатор.
3.3. Дебитометър.
3.4. Газов хроматограф с пламъко-фотометричен детектор, снабден със селективен филтър за съединенията на сяра (λ = 394 nm), или друг подходящ детектор.
3.5. Хроматографска колона от неръждаема стомана с вътрешен диаметър 3 mm и дължина 3 m; пълна с Carbowax 20 M върху 10 % на Chromosorb WHP, 80—100 светло сечение на сито.
3.6. Микроспринцовка от 10 µl
4. Процедура
В дестилационната колба се наливат 2 l вино. В двете епруветки за събиране на дестилат се добавят няколко милилитра етанол (точка 2.1.), така че порьозните части на тръбите за газова дисперсия да бъдат напълно покрити. Двете епруветки се изстудяват външно със сместа-замразител. Колбата се свързва с епруветките за събиране на дестилата и се пропуска азот с дебит 3 l на час. Виното се загрява до 80°С с подходящо регулиране на температурата на загряващия кожух и се отделят 45—50 ml от дестилата.
Хроматографът се стабилизира; препоръчва се да се използват следните параметри:
— |
температура на инжектора: 200 °C, |
— |
температура на колоната: 130 °C, |
— |
газ-носител хелий с дебит 20 ml/min. |
С помощта на микроспринцовка се въвежда определено количество стандартен разтвор, така че пикът, съответстващ на алил изотиоцианата, да се открои лесно на хроматограмата.
По същия начин в хроматографа се въвежда и аликвотно количество от дестилата. Прави се проверка дали времето на задържане на получения пик съответства на времето на задържане на алил изотиоцианата.
При описаните за опита условия никоя естествена съставка на виното не води до интерференция, съответстваща на времето на задържане на изследваното вещество.
Апарат за дестилация в поток от азот
Б. СПЕЦИФИЧНИ МЕТОДИ ЗА АНАЛИЗ НА РЕКТИФИЦИРАНАТА КОНЦЕНТРИРАНА ГРОЗДОВА МЪСТ
а) Общи катиони
1. Принцип
Пробата се третира през силно кисела катионобменна смола. Катионите се обменят срещу Н+. Общите катиони се представят като разликата между общата киселинност на елюата и тази на анализираната проба.
2. Оборудване
2.1. Стъклена колона с вътрешен диаметър 10—11 mm и дължина приблизително 300 mm с канюла за изтичане.
2.2. pH-метър със скала, разграфена най-малко в 0,1 pH мерни единици.
2.3. Електроди:
— |
стъклен електрод, съхраняван в дестилирана вода; |
— |
каломелов електрод/референтен електрод с наситен калиев хлорид, съхраняван в наситен разтвор калиев хлорид; |
— |
или комбиниран електрод, съхраняван в дестилирана вода. |
3. Реагенти
3.1. Силно кисела катионобменна смола в H + форма. Смолата е предварително накисната във вода за една нощ, за да набъбне.
3.2. 0,1 M разтвор на натриев хидроксид.
3.3. Хартиен pH-индикатор.
4. Процедура
4.1. Приготвяне на пробата за анализ
Използва се разтвор, получен от разреждането на ректифицирана концентрирана мъст до 40 % (m/v): вкарват се 200 g концентрирана ректифицирана мъст, прецизно претеглена в меритарлна колба от 500 ml, допълва се с вода до чертичката и се хомогенизира.
4.2. Подготовка на йонообменната колона
В колоната се поставят приблизително 10 ml от предварително набъбнала йонообмена смола в Н + форма; колоната се изплаква с дестилирана вода до пълното изчезване на киселинността, като за проверка се използва хартиен индикатор.
4.3. Йонен обмен
През колоната се пропускат 100 ml от разтвора на ректифицираната концентрирана мъст, приготвен съгласно точка 4.1, със скорост една капка на секунда. Елюатът се събира в бехерова чаша. Колоната се изплаква с 50 ml дестилирана вода. Киселинността на елюата (включително водата от изплакването) се титрува с 0,1 M разтвор на натриев хидроксид, докато рН достигне 7 при температура 20°С. Алкалният разтвор се прибавя бавно, а полученият разтвор се разклаща продължително. С n ml се обозначава обемът на използвания 0,1 М разтвор на натриев хидроксид.
5. Изразяване на резултатите
Общите катиони в елюата се изразяват в милиеквиваленти на килограм обща захар с точност до първия десетичен знак.
5.1. Изчисления:
— |
Киселинността на елюата се изразява в милиеквиваленти на килограм ректифицирана концентрирана мъст по формулата: E = 2,5 n. |
— |
Общата киселинност, изразена в милиеквиваленти на килограм ректифицирана концентрирана мъст, се определя по формулата: a. |
— |
Общите катиони се изразяват в милиеквиваленти на килограм обща захар: ((2,5 n–a)/(P)) × 100, където P = концентрация на обща захар (m/m), изразена в проценти. |
б) Проводимост
1. Принцип
Електропроводимостта на течна колона, определена от два паралелни платинени електрода в двата ѝ края, се измерва посредством едно от рамената на Уитстонов мост.
Проводимостта варира според температурата. Стойността ѝ се изразява при температура 20 °C.
2. Апаратура
2.1. Кондуктометър, позволяващ измерванията на проводимостта да се извършват в обхват от 1 до 1 000 микросименса на сантиметър.
2.2. Водна баня за довеждане на температурата на анализираната проба до около 20 °C (20 ± 2 °C).
3. Реагенти
3.1. Дейонизирана вода със специфична проводимост под 2 микросименса на сантиметър при температура 20 °C.
3.2. Референтен разтвор на калиев хлорид
В дейонизирана вода (точка 3.1) се разтварят 0,581 g калиев хлорид (КCl), предварително изсушен до постоянна маса при температура 105 °C. Допълва се до един литър с дейонизирана вода (точка 3.1). Разтворът има проводимост от 1 000 микросименса на сантиметър при температура 20°С и е годен за употреба в продължение на не повече от три месеца.
4. Процедура
4.1. Приготвяне на пробата за анализ
Използва се разтвор с концентрация на обща захар 25 % (m/m) (25°Brix): измерва се маса, равна на 2500/P и се долива до 100 g с вода (точка 3.1), като P = концентрация в проценти (m/m) на обща захар в ректифицираната мъст.
4.2. Определяне на проводимостта
Температурата на пробата за анализ се довежда до 20 °C, като се постави във водна баня. Поддържа се с точност до ± 0,1 °C.
Клетката за проводимост се промива два пъти с тест-разтвора.
Измерва се проводимостта. Полученият резултат се изразява в микросименси на сантиметър.
5. Изразяване на резултатите
Резултатът, получен за разтвора на ректифицирана концентрирана мъст с концентрация 25 % (m/m) (25° Brix), се изразява в микросименси на сантиметър (μЅ cm-1) при температура 20 °C.
5.1. Изчисления:
Ако апаратът не е снабден с компенсатор на температурата, проводимостта се коригира, като се използва таблица I. Ако температурата е по-ниска от 20°С, корекцията се добавя; ако температурата е по-висока от 20°С, корекцията се изважда.
Таблица I
Корекция на проводимостта за температури, различни от 20 °C, (в μЅ cm-1)
Проводимост |
Температури |
|||||||||
20,2 19,8 |
20,4 19,6 |
20,6 19,4 |
20,8 19,2 |
21,0 19,0 |
21,2 18,8 |
21,4 18,6 |
21,6 18,4 |
21,8 18,2 |
22,0 (1) 18,0 (2) |
|
0 |
0 |
0 |
0 |
0 |
0 |
0 |
0 |
0 |
0 |
0 |
50 |
0 |
0 |
1 |
1 |
1 |
1 |
1 |
2 |
2 |
2 |
100 |
0 |
1 |
1 |
2 |
2 |
3 |
3 |
3 |
4 |
4 |
150 |
1 |
1 |
2 |
3 |
3 |
4 |
5 |
5 |
6 |
7 |
200 |
1 |
2 |
3 |
3 |
4 |
5 |
6 |
7 |
8 |
9 |
250 |
1 |
2 |
3 |
4 |
6 |
7 |
8 |
9 |
10 |
11 |
300 |
1 |
3 |
4 |
5 |
7 |
8 |
9 |
11 |
12 |
13 |
350 |
1 |
3 |
5 |
6 |
8 |
9 |
11 |
12 |
14 |
15 |
400 |
2 |
3 |
5 |
7 |
9 |
11 |
12 |
14 |
16 |
18 |
450 |
2 |
3 |
6 |
8 |
10 |
12 |
14 |
16 |
18 |
20 |
500 |
2 |
4 |
7 |
9 |
11 |
13 |
15 |
18 |
20 |
22 |
550 |
2 |
5 |
7 |
10 |
12 |
14 |
17 |
19 |
22 |
24 |
600 |
3 |
5 |
8 |
11 |
13 |
16 |
18 |
21 |
24 |
26 |
в) Хидроксиметилфурфурол (HMF)
1. Принцип на метода
1.1. Колориметричен метод
Алдехидните производни на фурана, най-важният от които е хидроксиметилфурфуролът, реагират с барбитуровата киселина и паратолуидина, при което се получава червено съединение. Определя се чрез колориметрия при дължина на вълната 550 nm.
1.2. Високоефективна течна хроматография (HPLC)
Изолиране чрез пропускане през хроматографска колона с обърната фаза и определяне при дължина на вълната 280 nm.
2. Колориметричен метод
2.1. Апаратура
2.1.1. Спектрофотометър за измервания при дължина на вълната между 300 и 700 nm.
2.1.2. Стъклени кювети с дължина на оптичния път един сантиметър.
2.2. Реагенти
2.2.1. Разтвор на барбитурова киселина, 0,5 % (m/v).
В дестилирана вода се разтварят 500 mg барбитурова киселина (C4O3N2H4). Разтворът се загрява леко на водна баня при температура 100 °C; долива се с дестилирана вода до 100 ml. Годен е за употреба в продължение на една седмица.
2.2.2. Разтвор на паратулоидин 10 % (m/v).
10 g паратулоидин, C6H4(CH3) NH2 се слагат в мерителна колба от 100 ml; добавят се 50 ml изопропанол, CH3CH(OH)CH3 и 10 ml ледена оцетна киселина, CH3COOH (ρ20 = 1,05 g/ml); полученият обем се довежда до 100 ml чрез добавяне на изопропанол. Разтворът се подновява всеки ден.
2.2.3. Воден разтвор на етанал (CH3CHO), 1 % (m/v).
Приготвя се непосредствено преди употреба.
2.2.4. Воден разтвор на хидроксиметилфурфурол (C6O3H6), 1 g/l.
Чрез поредни разреждания се приготвят разтвори, съдържащи съответно 5—10—20—30 и 40 mg/l. Разтворът с концентрация 1 g/l и разредените разтвори се приготвят непосредствено преди употреба.
2.3. Начин на работа
2.3.1. Приготвяне на пробата за анализ
Използва се разтвор, получен от разреждането на ректифицирана концентрирана мъст до 40 % (m/v): вкарват се 200 g концентрирана ректифицирана мъст, прецизно претеглена в меритарлна колба от 500 ml, допълва се с вода до чертичката и се хомогенизира. Анализът се извършва за 2 ml от разтвора.
2.3.2. Колориметрично определяне
В две колби „а“ и „b“ с обем 25 ml със запушалки от шлифовано стъкло се поставят по 2 ml от пробата, приготвена съгласно инструкциите в точка 2.3.1. Във всяка от тях се добавят по 5 ml разтвор на паратолуидин (точка 2.2.2); разбърква се. Доливат се един милилитър дестилирана вода в колба „b“ (празна проба) и един милилитър барбитурова киселина (точка 2.2.1) в колба „а“. Хомогенизират се с разклащане. Съдържанието на колбите се прехвърля в спектрофотометрични кювети с дължина на оптичния път един сантиметър. Скалата за отчитане на абсорбцията се нулира, като се използва съдържанието на колба „b“ за дължина на вълната 550 nm. Проследяват се колебанията в абсорбцията на съдържанието в колба „а“; записва се максималната стойност на абсорбция А, която се достига след две до пет минути.
Пробите с концентрация на хидроксиметилфурфурол, по-голяма от 30 mg/l, се разреждат преди анализа.
2.3.3. Построяване на калибровъчна крива
В два набора от колби „a“ и „b“, всяка от които с обем 25 ml, се прехвърлят 2 ml от разтворите на хидроксиметилфурфурол с концентрация съответно 5, 10, 20, 30, и 40 mg/l (точка 2.2.4), след което работата продължава съгласно указанията, дадени в точка 2.3.2.
Графиката с измененията в абсорбцията при концентрация на хидроксиметилфурфурол, изразена в милиграми на литър, е права линия, преминаваща през центъра на координатната система.
2.4. Изразяване на резултатите
Съдържанието на хидроксиметилфурфурол в ректифицираната концентрирана мъст се изразява в милиграми на килограм обща захар.
2.4.1. Метод за изчисляване
Концентрацията на хидроксиметилфурфурол C mg/l в анализираната проба е отчетената на калибровъчната крива концентрация, която съответства на измерената от пробата абсорбция A.
концентрацията на хидроксиметилфурфурол, изразена в милиграми на килограм обща захар, е равна на:
250 × ((C)/(P)), където
P = концентрация на обща захар (m/m) в ректифицираната концентрирана мъст в проценти.
3. Високоефективна течна хроматография
3.1. Апаратура
3.1.1. Високоефективен течен хроматограф, снабден със:
— |
инжектор — йозе, 5 μl или 10 μl; |
— |
спектрофотометричен детектор за измервания при дължина на вълната 280 nm; |
— |
колона от силициев диоксид с октадецилова връзка (например: Bondapak C 18 — Corasil, Waters Ass.), |
— |
записващо устройство, по възможност интегратор. |
Скорост на потока на подвижната фаза: 1,5 ml/min,
3.1.2. Мембранен филтър с диаметър на порите 0,45 μm
3.2. Реагенти
3.2.1. Двойно дестилирана вода.
3.2.2. Метанол (CH3OH), разреден или за HPLC.
3.2.3. Оцетна киселина, CH3COOH) (ρ20 = 1,05 g/ml).
3.2.4. Подвижна фаза: вода-метанол (точка 3.2.2) и оцетна киселина (точка 3.2.3), предварително филтрирани през мембранен филтър (0,45 μm), (40:9:1 v/v).
Подвижната фаза се приготвя всеки ден и се дегазира преди употреба.
3.2.5. Референтен разтвор на хидроксиметилфурфурол, 25 mg/l (v/v).
В мерителна колба с обем 100 ml се поставят 25 mg точно претеглен хидроксиметилфурфурол (C6H3O6) и се долива до чертата с метанол (точка 3.2.2). Разтворът се разрежда с метанол (точка 3.2.2) в съотношение 1:10е и се филтрира през мембранен филтър (0,45 μm).
Съхраняван в хладилник в кафяво херметически запечатано стъклено шише, разтворът има трайност от два до три месеца.
3.3. Начин на работа
3.3.1. Приготвяне на пробата за анализ
Използва се разтвор, получен от разреждането на ректифицирана концентрирана гроздова мъст до 40 % (m/v) (вкарват се 200 g концентрирана ректифицирана гроздова мъст, прецизно претеглена в мерителна колба от 500 ml, допълва се с вода до чертичката и се хомогенизира) и се филтрира през мембранен филтър (0,45 µm).
3.3.2. Хроматографски анализ
В хроматографа се инжектират 5 (или 10) μl от пробата, приготвена съгласно точка 3.3.1, и 5 (или 10) μl от референтния разтвор на хидроксиметилфурфурол (точка 3.2.5). Записва се хроматограмата.
Времето на задържане на хидроксиметилфурфурола е приблизително 6—7 минути.
3.4. Изразяване на резултатите
Съдържанието на хидроксиметилфурфурол в ректифицираната концентрирана мъст се изразява в милиграми на килограм обща захар.
3.4.1. Метод за изчисляване
Ако С в mg/l е концентрацията на хидроксиметилфурфурол в разтвор 40 % (m/v) на ректифицирана концентрирана мъст,
концентрацията на хидроксиметилфурфурол, изразена в милиграми на килограм обща захар, е равна на:
250 × ((C)/(P)), където
P = концентрация на обща захар (m/m) в ректифицираната концентрирана мъст в проценти.
г) Тежки метали
1. Принцип на метода
I. Бърз метод за оценка на тежки метали
Тежките метали се откриват в подходящо разредена ректифицирана концентрирана мъст по оцветяването, получено вследствие образуването на сулфиди. Те се анализират въз основа на сравнение със стандартен разтвор на олово, отговарящ на максимално допустимата концентрация.
II. Определяне съдържанието на олово с атомно-абсорбционна спектрофотометрия
Полученият от взаимодействието на олово и амониев пиролидиндитиокарбамат хелат се екстрахира с помощта на метилизобутилкетон. Абсорбцията се измерва при дължина на вълната 283,3 nm. Съдържанието на олово се определя, като се използват допълнителни количества от метала, участващи в серия референтни разтвори.
2. Бърз метод за оценка на тежки метали
2.1. Реагенти
2.1.1. Разредена солна киселина, 70 % (m/v)
Разреждат се 70 g солна киселина (HCl), (ρ20 = 1,16—1,19 g/ml) и се допълват с вода до обем от 100 ml.
2.1.2. Разредена солна киселина, 20 % (m/v)
Разреждат се 20 g солна киселина (HCl), (ρ20 = 1,16—1,19 g/ml) и се допълват с вода до обем от 100 ml.
2.1.3. Разреден амоняк
Разреждат се 14 g амоняк (NH3) (ρ20 = 0,931—0,934 g/ml) и се допълват с вода до обем 100 ml.
2.1.4. Буферен разтвор с pH 3,5
В 25 ml вода се разтварят 25 g амониев ацетат (CH3COONH4) и към тях се прибавят 38 ml разредена солна киселина (точка 2.1.1). Ако е необходимо, рН се коригира с разредена солна киселина (точка 2.1.2) или разреден амоняк (точка 2.1.3). Допълва се с вода до 100 ml.
2.1.5. Разтвор на тиоацетамид (C2H5SN), 4 % (m/v).
2.1.6. Разтвор на глицерол (C3H8O3), 85 % (m/v)
(n D 20 °C = 1,449—1,455).
2.1.7. Реагент на тиоацетамид
Към 0,2 ml разтвор на тиоацетамид (точка 2.1.5) се прибавя 1 ml смес, приготвена от 5 ml вода, 15 ml разтвор на 1 M натриев хидроксид и 20 ml глицерол (точка 2.1.6). Загрява се на водна баня при температура 100°С в продължение на 20 секунди. Приготвя се непосредствено преди употреба.
2.1.8. Разтвор, съдържащ 0,002 g олово на литър.
Разтворът на олово с концентрация 1 g/l се приготвя, като във вода се разтварят 0,400 g оловен нитрат (Pb(NO3)2) и се долее до 250 ml с вода. По време на работата разтворът се разрежда с вода на две части в 1 000 (v/v) за да се получи разтвор на олово с концентрация 0,002 g/l.
2.2. Начин на работа
Тест-проба с 10 g ректифицирана концентрирана мъст се разтваря в 10 ml вода. Добавят се 2 ml от буферния разтвор с pH 3,5 (точка 2.1.4); разбърква се. Прибавят се 1,2 ml реагент — тиоацетамид (точка 2.1.7). Разбърква се незабавно. Контролната проба се приготвя по същия начин, като се използват 10 ml разтвор на олово с концентрация 0,002 g/l (точка 2.1.8).
След 2 минути възможното оцветяване в кафяво на ректифицираната концентрирана мъст не трябва да бъде по-наситено от оцветяването на контролната проба.
2.3. Изчисления:
При гореописаните условия на работа контролната проба отговаря на максимално допустимата концентрация за тежките метали, изразена като олово — 2 mg/kg ректифицирана концентрирана гроздова мъст.
3. Определяне съдържанието на олово с атомно-абсорбционна спектрофотометрия
3.1. Апаратура
3.1.1. Атомно-абсорбционен спектрофотометър, снабден с горелка въздух-ацетилен.
3.1.2. Лампа с кух катод за определяне на олово.
3.2. Реагенти
3.2.1. Разредена оцетна киселина.
Отмерват се 12 g ледена оцетна киселина (ρ20 = 1,05 g/ml) и полученият обем се долива до 100 ml с вода.
3.2.2. Разтвор на амониев пиролидиндитиокарбамат (C5H12N2S2), 1 % (m/v).
3.2.3. Метилизобутилкетон, (CH3)2 CHCH2COCH3.
3.2.4. Разтвор с 0,010 g/l олово.
Разтворът с концентрация 1 g/l (точка 2.1.8) се разрежда до 1 % (v/v).
3.3. Начин на работа
3.3.1. Приготвяне на разтвора за анализ
Разтварят се 10 g от ректифицираната концентрирана мъст в смес от равни части разредена оцетна киселина (точка 3.2.1) и вода и се долива се до 100 ml със същата смес.
Добавят се 2 ml от разтвора на амониев пиролидиндитиокарбамат (точка 3.2.2) и 10 ml метилизобутилкетон (точка 3.2.3). Предпазван от ярка светлина, разтворът се разклаща в продължение на 30 секунди. Оставя се да се отделят двата слоя. Използва се метилизобутилкетоновият слой.
3.3.2. Приготвяне на референтните разтвори
Приготвят се три референтни разтвора, които освен 10 g ректифицирана концентрирана гроздова мъст, съдържат още и съответно 1, 2 и 3 ml разтвор на олово с концентрация 0,010 g/l (точка 3.2.4). Третират се по същия начин като разтвора за анализ.
3.3.3. Контролна проба
Контролната проба се приготвя при същите условия, описани в точка 3.3.1 за разтвора за анализ, но без добавяне на ректифицирана концентрирана мъст.
3.3.4. Определяне
Избира се дължина на вълната от 283,3 nm.
Метилизобутилкетонът от контролната проба се атомизира в пламъка на горелката и се нулира скалата за отчитане на абсорбцията.
Определя се абсорбцията на разтвора за анализ и референтните разтвори, като се работи със съответните екстракти на разтворителите.
3.4. Изразяване на резултатите
Съдържанието на олово се изразява в милиграми на килограм ректифицирана концентрирана мъст с точност до първия десетичен знак.
3.4.1. Изчисления:
Построява се крива с измененията в абсорбцията като функция от концентрацията на олово, добавено към референтните разтвори. В началото на координатната система (0) се нанася концентрацията на разтвора за анализ.
Есктраполира се правата линия, свързваща точките, до пресичането ѝ с отрицателните стойности по оста на концентрация. Концентрацията на олово в разтвора за анализ се изчислява от разстоянието между точката на пресичане и началото на координатната система.
д) Химично определяне на етанол
Методът се използва за определяне на съдържанието на алкохол в нискоалкохолни течности като мъст, концентрирана мъст и ректифицирана концентрирана мъст.
1. Принцип
Обикновена дестилация. Окисляване на етанола в дестилата с калиев бихромат. Титруване на излишъка от бихромат с разтвор на желязо (II).
2. Апаратура
2.1. Дестилационна апаратура, използвана за измерване на алкохолното съдържание
3. Реагенти
3.1. Разтвор на калиев бихромат
33,600 g калиев бихромат (K2Cr2O7) се разтварят в количество вода, достатъчно, за да се получи един литър разтвор при температура 20 °C.
Един милилитър от този разтвор окислява 7,8924 mg алкохол.
3.2. Разтвор на феро (II) амониев сулфат
135 g феро (II) амониев сулфат, FeSO4, (NH4)2SO4, 6 H2O се разтварят в количество вода, достатъчно, за да се получи един литър разтвор. Доливат се 20 ml концентрирана сярна киселина (H2SO4) (ρ20 = 1,84 g/ml). До голяма степен полученият разтвор съответства на половината обем на разтвора от бихромат, когато е прясно приготвен. Окислява се бавно с течение на времето.
3.3. Разтвор на калиев перманганат
В достатъчно количество вода, за да се получи един литър разтвор, се разтварят 1,088 g калиев перманганат (KMnO4).
3.4. Сярна киселина, разредена в съотношение 1:2 (v/v)
На малки части при непрекъснато разбъркване към 500 ml вода се прибавят 500 ml сярна киселина (H2SO4) (ρ20 = 1,84 g/ml).
3.5. Реагент на железен ортофенантролин
В 100 ml вода се разтварят 0,695 g железен сулфат (FeSO4, 7 H2O). Добавя се 1,485 g ортофенантролинов монохидрат (C12H8N2, H2O). Съдържанието се загрява, за да се улесни разтварянето. Полученият яркочервен разтвор има добра трайност.
4. Процедура
4.1. Дестилация
В дестилационна колба се поставят 100 g ректифицирана концентрирана гроздова мъст и 100 ml вода. Дестилира се и дестилатът се събира в мерителна колба с обем 100 ml, след което се допълва до чертата с вода.
4.2. Окисляване
В колба със запушалка от шлифовано стъкло от 300 ml и широко гърло, което позволява да бъде промивано без загуба на вещество се поставят 20 ml от разтвора за титруване — калиев бихромат (точка 3.1), 20 ml от разредената сярна киселина1/2 (v/v) (точка 3.4) и се разклаща. Добавят се 20 ml от дестилата. Колбата се запушва и отново се разклаща. Изчаква се най-малко 30 минути, като периодично се разклаща (това е колбата с разтвор за измерване).
Разтворът на феро (II) амониев сулфат (точка 3.2) се титрува спрямо разтвор на калиев бромат, като за целта в идентична колба се поставят същите количества от реагентите, но дестилатът (20 ml) се заменя с 20 ml дестилирана вода (това е контролната проба).
4.3. Титруване
Към съдържанието на колбата с пробата, приготвена за измерване, се добавят 4 капки от ортофенантролиновия разтвор (точка 3.5). Излишният бихромат се титрува чрез добавяне на феро (II) амониев сулфат (точка 3.2). Добавянето на разтвора от желязо се преустановява, когато сместа промени цвета си от зеленосин на кафяв.
За по-точното определяне на края на титруването, цветът на сместа се възстановява, т.е. променя се от кафяв в зеленосин, с разтвор на калиев перманганат (точка 3.3). От обема на добавения феро (II) амониев сулфат се изважда една десета от обема на използвания разтвор. С n ml се означава разликата между обемите.
По същия начин се работи и с контролната проба. Разликата в обемите се обозначава с n’ ml.
5. Изразяване на резултатите
Съдържанието на етанол се изразява в грамове на килограм обща захар и се определя с точност до първия десетичен знак.
5.1. Метод за изчисляване
n’ ml от разтвора на желязо редуцира 20 ml от обема на бихроматния разтвор, който от своя страна води до окисляването на 157,85 mg чист етанол.
Един милилитър от разтвора на двувалентно желязо има същата редуцираща сила като:
((157,85)/ (n’)) mg етанол
n’ – n ml от разтвора на двувалентно желязо има същата редуцираща сила като:
157,85 × ((n’ – n)/(n’)) mg етанол.
Концентрацията на етанол в грамове на килограм ректифицирана концентрирана мъст се изчислява по формулата:
7,892 × ((n’ – n)/(n’))
Концентрацията на етанол в грамове на килограм обща захар се изчислява по формулата:
789,2 × ((n’ – n)/(n’ × P)),
P = концентрация на обща захар (m/m) в ректифицираната концентрирана мъст в проценти.
е) Мезо-инозитол, сцило-инозитол и захароза
1. Принцип
Газова хроматография на силанови производни.
2. Реагенти
2.1. Вътрешен стандарт: ксилитол (воден разтвор от около 10 g/l, към който с върха на шпатула е добавен натриев азид)
2.2. Бис-триметилсилил-трифлуорацетамид — BSTFA — (C8H18F3NOSi2)
2.3. Триметилхлоросилан (C3H9ClSi)
2.4. Пиридин p.a. (C5H5N)
2.5. Мезо-инозитол (C6H12O6)
3. Оборудване
3.1. Газов хроматограф, оборудван със:
3.2. Капилярна колона (например: в разтопен кварц с размери: дължина 25 m и вътрешен диаметър 0,3 mm, покрита с филм OV 1 с дебелина 0,15 μm).
Експериментални условия: газ-носител: водород и хелий
— |
дебит на газа носител: около 2 ml/min, |
— |
температура на инжектора и на детектора: 300 °C, |
— |
програмиране на температурата: 1 минута при 160 °C, 4 °C на минута до 260 °C, поддържане на постоянна температура от 260 °C в продължение на 15 минути, |
— |
съотношение на разделяне: около 1:20. |
3.3. Интегратор.
3.4. Микроспринцовка — 10 μl.
3.5. Микропипети — 50, 100 и 200 μl.
3.6. Колба с обем 2 ml с тефлонова запушалка.
3.7. Сушилня.
4. Процедура
Прецизно претеглена проба от приблизително 5 g ректифицирана концентрирана гроздова мъст се поставя в колба с обем 50 ml. Добавя се един милилитър от стандартен разтвор на ксилитол (точка 2.1) и вода до чертата. След хомогенизиране на пробата 100 μl от разтвора се поставят в колба (точка 3.6), където се изсушават на слаба въздушна струя. Ако е необходимо, могат да се прибавят 100 μl чист етилов алкохол за улесняване на изпаряването.
Утайката се разтваря внимателно в 100 μl пиридин (точка 2.4). Добавят се 100 μl бис-триметилсилил-трифлуорацетамид (точка 2.2) и 10 μl триметилхлорсилан (точка 2.3). Колбата се запушва с тефлонова запушалка и се нагрява в сушилня до температура 60 °C в продължение на един час.
С помощта на нагрята куха игла се инжектират 0,5 μl от бистрата течност в хроматографа, като се спазва установеното по-горе съотношение на разделяне.
5. Изчисляване на резултатите
5.1. Приготвя се разтвор, съдържащ:
60 g/l глюкоза, 60 g/l фруктоза, 1 g/l мезо-инозитол и 1 g/l захароза.
Претеглят се 5 g от разтвора и се следва процедурата, описана в точка 4. От получената хроматограма се изчисляват резултатите за мезо-инозитола и захарозата по отношение на ксилитола.
За сцило-инозитола, който не се предлага в готов вид в търговската мрежа и има време на задържане, намиращо се между последния пик на аномеричната форма на глюкозата и пика на мезо-инозитола (виж приложената диаграма), се взима същият резултат като за мезо-инозитола.
6. Изразяване на резултатите
6.1. Мезо-инозитолът и сцило-инозитолът се изразяват в милиграми на килограм обща захар.
Захарозата се изразява в грамове на килограм гроздова мъст.
(1) Изваждане на корекцията.
(2) Добавяне на корекцията.
ПРИЛОЖЕНИЕ V
ТАБЛИЦА НА СЪОТВЕТСТВИЕТО, ПОСОЧЕНА В ЧЛЕН 16, ВТОРА АЛИНЕЯ
Регламент (ЕО) № 1493/1999 |
Регламент (ЕИО) № 2676/90 |
Регламент (ЕО) № 423/2008 |
Настоящият регламент |
— |
— |
Член 1 |
Член 1 |
— |
— |
— |
Член 2 |
Член 43, параграф 1 |
— |
Член 5 |
Член 3, параграф 1 |
Член 43, параграф 2, първо тире |
— |
Член 23 |
Член 3, параграф 2 |
Член 43, параграф 2, първо тире |
— |
Член 24 |
Член 3, параграф 3 |
Член 43, параграф 2, първо тире |
— |
Членове 34, 35 и 36 |
Член 3, параграф 4 |
— |
— |
Член 44 |
Член 4 |
Член 43, параграф 2, второ тире |
— |
— |
Член 5 |
Член 43, параграф 2, трето тире |
— |
— |
Член 6 |
— |
— |
Член 38 |
Член 7 |
Член 42, параграф 6 |
— |
Член 39 |
Член 8 |
— |
— |
Член 6 |
Член 9 |
— |
— |
Член 46 |
Член 10, параграф 1 |
— |
— |
Член 45 |
Член 10, параграф 2 |
— |
— |
Член 32 |
Член 11 |
— |
— |
Член 29 |
Член 12 |
— |
— |
Член 30 |
Член 13 |
— |
— |
Член 21 |
Член 14 |
— |
Член 1, параграф 1 |
Член 47 |
Член 15 |
— |
— |
Член 48 |
Член 16 |
Приложение IV |
— |
Членове 7 и 12 |
Приложение I—А |
— |
— |
Член 10 |
Приложение I—А, допълнение 1 |
— |
— |
Член 8 |
Приложение I—А, допълнение 2 |
— |
— |
Член 9 |
Приложение I—А, допълнение 3 |
— |
— |
Член 13 |
Приложение I—А, допълнение 4 |
— |
— |
Членове 14, 15 и 16 |
Приложение I—А, допълнение 5 |
— |
— |
Член 17 |
Приложение I—А, допълнение 6 |
— |
— |
Член 18 |
Приложение I—А, допълнение 7 |
— |
— |
Член 19 |
Приложение I—А, допълнение 8 |
— |
— |
Член 22 |
Приложение I—А, допълнение 9 |
Приложение V—А |
— |
— |
Приложение I—Б |
Приложение V—Б |
— |
— |
Приложение I—В |
Приложение V—Е |
— |
— |
Приложение I—Г |
Приложение V—З |
— |
Член 28 |
приложение II—А |
Приложение V—И |
— |
Член 4 |
Приложение II—Б |
Приложение VI—К |
— |
— |
Приложение II В |
Приложение V—Й |
— |
Членове 25 и 37 |
приложение III-А |
— |
— |
Член 43 |
приложение III-А |
Приложение VI—Л |
— |
Членове 40 и 41 |
Приложение III-Б |
— |
Приложение, точка 39 |
— |
Приложение IV A |
— |
Приложение, точка 42 |
— |
Приложение IV Б |