This document is an excerpt from the EUR-Lex website
2000/31/EK – elektronikus kereskedelem az EU-ban
Az irányelv az elektronikus kereskedelemmel kapcsolatos különböző kérdésekre vonatkozó egységes uniós szabályokat hoz létre.
Az irányelv – többek között – a következő online szolgáltatásokra terjed ki:
Az irányelv létrehozza azt az elvet, amely szerint e szolgáltatások üzemeltetőire a – szolgáltatások elindításával és nyújtásával kapcsolatos – szabályozások kizárólag a bejegyzett székhelyük szerinti uniós országban vonatkoznak, és nem abban az országban, ahol az általuk használt szerverek, e-mail címek vagy online postafiókok találhatók.
A nemzeti kormányoknak biztosítaniuk kell, hogy az üzemeltetők – tartós és könnyen hozzáférhető formában – közzéteszik a tevékenységükkel kapcsolatos alapvető információkat (nevüket, címüket, cégjegyzékszámukat stb.).
Reklámozás
A nemzeti kormányoknak biztosítaniuk kell, hogy reklámozási tevékenységüket meghatározott szabályok szerint folytatják:
Spam („levélszemét”)
A kéretlenül küldött e-maileknek („spameknek”) is világosan azonosíthatónak kell lenniük. A kéretlen e-mail üzeneteket küldő vállalkozásoknak rendszeresen meg kell nézniük és tiszteletben kell tartaniuk az utólagos letiltás lehetőségét biztosító („opt-out”) listákat, amelyekre azok az emberek iratkoznak fel, akik nem szeretnének ilyen e-maileket kapni.
Online szerződések
Az elektronikus szerződéseknek minden uniós országban a papíralapú szerződésekkel egyenrangú jogi státuszt kell biztosítani.
E szerződéseknek – világos és jól érthető módon – az alábbiakat is magukban kell foglalniuk:
További előírás, hogy a fogyasztók el tudják menteni és ki tudják nyomtatni a szerződéseket és az általános szerződési feltételeket.
Lásd még a fogyasztói jogokról szóló 2011/83/EU irányelvet.
Online rendelések
Az online rendelésekre a következő előírások vonatkoznak:
Lásd még az elektronikus azonosításról és a bizalmi szolgáltatásokról szóló 910/2014/EU rendeletet.
A hatályban lévő jogszabályok érvényesítése
Az irányelv mind az üzemeltetők általi önszabályozást, mind a kormányokkal tett közös szabályozási törekvéseket ösztönzi. Néhány példa erre:
Az uniós országoknak gyors és hatékony megoldásokat kell kínálniuk az online környezetben felmerülő jogi problémákra, továbbá biztosítaniuk kell, hogy a szankciók hatékonyak, arányosak és visszatartó erejűek legyenek.
A szolgáltatók kötelességei
A pusztán adattovábbító csatornaként, gyorsítótárként vagy szolgáltatók webtárhelyeként működő szolgáltatók nem felelősek az általuk továbbított vagy tárolt adatokért, amennyiben eleget tesznek bizonyos feltételeknek. Abban az esetben, ha szolgáltatók számára biztosítanak tárhelyet, mentesülnek a felelősség alól, amennyiben:
A nemzeti kormányok semmilyen általános nyomonkövetési kötelezettséget nem írhatnak elő e „közvetítők” számára az általuk küldött vagy tárolt információkra vonatkozóan annak érdekében, hogy az ilyen jogellenes tevékenységeket megpróbálják megtalálni, illetve megelőzni.
Az elektronikus kereskedelemről szóló irányelv
Az Európai Parlament és a Tanács 2000/31/EK irányelve (2000. június 8.) a belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól („az elektronikus kereskedelemről szóló irányelv”)
Jogi aktus |
Hatálybalépés |
Az átültetés határideje a tagállamokban |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
2000/31/EK irányelv |
2000.7.17. |
2002.1.16. |
Az Európai Parlament és a Tanács 2006/2004/EK rendelete (2004. október 27.) a fogyasztóvédelmi jogszabályok alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről („Rendelet a fogyasztóvédelmi együttműködésről”) (HL L 364., 2004.12.9., 1–11. o.)
utolsó frissítés 13.10.2015