EUROOPA KOMISJON
Brüssel,24.7.2019
COM(2019) 370 final
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE
siseturgu mõjutavate ja piiriülese tegevusega seotud rahapesu ja terrorismi rahastamise riskide hindamise kohta
{SWD(2019) 650 final}
1.SISSEJUHATUS
Neljanda rahapesuvastase direktiivi artikliga 6 antakse komisjonile volitus koostada hinnang siseturgu mõjutava ja piiriülest tegevust hõlmava rahapesu ja terrorismi rahastamise riskide kohta ning ajakohastada oma aruannet seejärel iga kahe aasta järel (või sagedamini, kui see on asjakohane).Käesoleva aruandega ajakohastatakse komisjoni esimest riigiülest riskihinnangut, mis avaldati 2017. aastal.
Aruandes hinnatakse komisjoni soovituste rakendamist ja jätkuvaid riske, sealhulgas uute toodete ja sektorite puhul.
Aruandes analüüsitakse süsteemselt
rahapesu ja terrorismi rahastamise riske teatavate toodete ja teenuste puhul. Selles keskendutakse nii õigusraamistiku kui ka tõhusa kohaldamise puhul ELi tasandil tuvastatud haavatavustele ja esitatakse soovitusi nendega tegelemiseks.
Riigiüleses riskihindamises võetakse arvesse nõudeid neljandas rahapesuvastases direktiivis,
mis tuli üle võtta 2017. aasta juuliks. Uute riskimaandamismeetmete kindlaksmääramisel on prognoositud, et viienda rahapesuvastase direktiiviga, mis tuleb üle võtta 2020. aasta jaanuariks, kaasneb veel muudatusi.
2.RIIGIÜLESE RISKIHINDAMISE TULEMUSED
Teise riigiülese riskihindamise käigus tegi komisjon kindlaks 47 toodet ja teenust, mis võivad olla haavatavad rahapesu / terrorismi rahastamise riski suhtes; 2017. aastal oli neid 40. Need tooted ja teenused kuuluvad 11 sektorisse, mis hõlmavad kümmet sektorit või toodet, mis määrati kindlaks neljandas rahapesuvastases direktiivis, ning üht täiendavat toodete ja teenuste kategooriat, mis on riskihindamise seisukohast asjakohane.
2.1.Peamised riskid riigiülesel riskihindamisel käsitletud sektorites
2.1.1.Sularaha ja rahalaadsed varad
Õiguskaitseasutuste järeldustest ilmneb, et kuigi tarbijad kasutavad sularaha aina vähem, on see endiselt kurjategijate eelistatud rahapesuvahend, sest nad saavad kasutada sularaha selleks, et vahendeid kiiresti ühest kohast teise viia, ka õhuteed pidi. Sularaha kasutamine on peamine põhjus kahtlasi tehinguid käsitlevate teadete esitamiseks.
Kurjategijad, kes saavad sularahatulu, soovivad viia tulu paikadesse, kus seda on lihtsam seaduslikku majandustegevusse lõimida, st paikadesse, mida iseloomustab valdav sularaha kasutamine, nõrk järelevalve finantssüsteemi üle ja ranged pangasaladuste eeskirjad.
Pärast 2017. aasta riigiülese riskihindamise tegemist on asjaomast õigusraamistikku tugevdatud. Neljandas rahapesuvastases direktiivis käsitletakse kauplejaid, kes teevad või saavad vähemalt 10 000 euro väärtuses sularahamakseid. Liikmesriigid võivad kehtestada madalamad künnised, täiendavad üldpiirangud sularaha kasutamisele ja rangemad sätted.
Alates 3. juunist 2021 kohaldatava läbivaadatud sularaha kontrollimise määrusega laiendatakse kohustust, et iga ELi sisenev või EList lahkuv kodanik, kes kannab endaga kaasas vähemalt 10 000 euro väärtuses sularaha, peab selle tollile deklareerima. Samuti laiendatakse määrusega sularaha määratlust, et see hõlmaks lisaks pangatähtedele muid maksevahendeid või suure likviidsusega kaupu, nagu tšekid, reisitšekid, ettemaksekaardid ja kuld.
Sularahaga sarnaste omadustega varad (nt kuld, teemandid) või suure väärtusega elustiilikaubad (nt kultuuriväärtused, autod, ehted, kellad) on nõrgast kontrollist tingituna samuti suure riskiga. Eraldi on väljendatud muret antiikesemete ja muude kunstiteoste röövimise ja kaubanduse pärast. Sellega seoses täiendatakse äsja vastu võetud määrusega kultuuriväärtuste impordi kohta ELi praegust kultuuriväärtustega kauplemise õigusraamistikku, mis oli seni hõlmanud õigusakte üksnes kultuuriväärtuste ekspordi kohta ja ELi riigi territooriumilt ebaseaduslikult väljaviidud kultuuriväärtuste tagastamise kohta.
2.1.2.Finantssektor
Aruandes ELi krediidiasutustega seotud hiljutiste väidetavate rahapesujuhtumite hindamise kohta määrati kindlaks tegurid, mis aitasid kaasa viimastele rahapesujuhtumitele ELi pankades, ja neist juhtumitest õpitu, et aidata kaasa edasiste poliitikameetmete võtmisele. Aruandes hinnatakse vigu seoses krediidiasutuste rahapesuvastaste meetmetega ning juhitakse tähelepanu probleemidele, mida seostatakse riigi tasandi eri lähenemisviisidega rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise järelevalve valdkonnas (vt punkt 2.2.3).
Mõne muu finantssektori allsektori või finantstootega, mis on seotud sularahaga (nt valuutavahetuspunktid, rahaülekanded ja mõned e-raha tooted), kaasneb endiselt märkimisväärne rahapesurisk, eriti nende edastamiskanalites agentide või levitajatena tegutsevate kolmandate isikute ebaausa käitumise korral.
Sellist uute tehnoloogiate (finantstehnoloogia) kasutamine, mis võimaldavad teha kiireid ja anonüümseid tehinguid üha enam vahetu kontaktita ärisuhete raames, annab küll märkimisväärset kasu, kuid võib hõlmata suuremat riski juhul, kui hoolsusmeetmeid kliendi suhtes ja tehingute seiret ei rakendata edastamiskanalis tõhusalt.Viienda rahapesuvastase direktiivi sätted virtuaalvääringute ja rahakotiteenuse pakkujate kohta on esimene reguleeriv meede, aga selliste vahendite suurenevast kasutamisest tulenevad suuremad riskid ja vaja võib olla täiendavaid reguleerivaid meetmeid.
2.1.3.Mittefinantssektor ja -tooted – teatavad mittefinantsettevõtted ja -kutsealad
Tootjad, turustajad, õiguspraktikud ja muud mittefinantsasutused köidavad aina enam võimalike rahapesijate tähelepanu. Ühe uuringu kohaselt pestakse 20–30 % kogu kuritegelikul teel saadud rahast mittefinantssektoris.Üldiselt peetakse selle sektori avatust riskidele seega suureks kuni väga suureks.
Suutmatus teha kindlaks kliendi tegelik tulusaaja paistab olevat peamine puudujääk selles sektoris. Ärisuhtesse astudes ei mõista mõned osalised alati täielikult „tegeliku tulusaaja“ mõistet või ei kontrolli tema isikusamasust.
Liikmesriik võib määrata iseregulatsiooni organid tegema järelevalvet maksunõustajate, audiitorite, väliste raamatupidamisteenuse osutajate, notarite ja muude sõltumatute õigusteenuse osutajate ning kinnisvaraagentide tegevuse üle.Liikmesriigid võivad anda neile organitele ülesande võtta kohustatud isikutelt vastu kahtlaseid tehinguid käsitlevaid teateid ja saata need rahapesu andmebüroodele. Mõned kohustatud isikud ja iseregulatsiooni organid ei teata aga rahapesu andmebüroodele paljudest kahtlastest tehingutest, eriti teatavates liikmesriikides. See võib tähendada, et kahtlaseid tehinguid ei tuvastata ja neist ei teatata nõuetekohaselt. Kuna neljandasse rahapesuvastasesse direktiivi hõlmati mittefinantssektori ja -toodetega seotud kohustatud isikud, tuleb selgitada, et asjakohaste meetmete nõuetekohane rakendamine ei mõjuta kutsesaladuse põhimõtet.
Pärast ekspertidega konsulteerimist paistab, et ka kinnisvarasektor on aina enam avatud olulisele rahapesuriskile. Muud tavapärased tulu pesemise vahendid on ülemääraste arvete esitamine kaubanduses ja fiktiivsed laenutehingud. Õiguskaitseasutused peavad neid riske olulisteks.
2.1.4.Hasartmängusektor
Neljanda rahapesuvastase direktiivi kohaselt on kõik hasartmänguteenuste osutajad kohustatud isikud; samas võivad liikmesriigid otsustada võimaldada hasartmänguteenuste osutajatele (v.a kasiinod) täielikke või osalisi vabastusi, tuginedes tõendatud väiksele riskile. Leitakse, et teatavad hasartmängutooted on väga suurel määral rahapesuriskidele avatud. Traditsiooniliste kihlvedude ja pokkeri puhul tundub see olevat tingitud ebatõhusast kontrollist. Interneti hasartmängude puhul on risk suur, kuna tehinguvooge on väga palju ja näost näkku suhtlemist vähe. Ehkki kasiinodega kaasneb iseenesest suur risk, on nende reguleerimine rahapesu ja terrorismi rahastamise vastase võitluse raamistikuga alates 2005. aastast aidanud riske maandada.
Loteriide ja mänguautomaatide (väljaspool kasiinosid) puhul on rahapesu / terrorismi rahastamise risk mõõdukas. Loteriide jaoks on välja töötatud teatavad kontrollid, eelkõige selleks, et hoida ära suurte võitudega seotud riske. Traditsioonilist bingolotot peetakse väikese rahapesu / terrorismi rahastamise riskiga valdkonnaks tingituna selle suhteliselt väikestest panustest ja võitudest.
2.1.5.Vahendite kogumine ja ülekandmine mittetulundusühenduste kaudu
Käesolevas aruandes käsitletakse selliseid mittetulundusühenduste kategooriaid, mis on määratletud rahapesuvastase töökonna soovituses.Riskistsenaarium on seotud asjaoluga, et mittetulundusühendused koguvad ja kannavad vahendeid üle partneritele/kasusaajatele nii liidus kui ka väljaspool liitu.
Riskianalüüsi tegemist ohtude seisukohast raskendab sektori mitmekesisus. Nii-öelda väljenduslikud mittetulundusühendused on teataval määral haavatavad, sest neisse võivad sisse imbuda kuritegelikud või terroriorganisatsioonid, mis võivad peita tegelikku tulusaajat, muutes vahendite kogumise jälgimise raskemaks.
Mõned nii-öelda teenustega seotud mittetulundusühendused on oma tegevuse olemusest tingituna otsesemalt haavatavad. See tuleneb asjaolust, et need võivad olla seotud rahastamisega konfliktipiirkondadele või kolmandatele riikidele (või neist piirkondadest või riikidest), mille puhul komisjon on tuvastanud rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise korras strateegilisi puudujääke.Mittetulundusühendused on erakordselt tähtsad humanitaarabi andmisel kogu maailmas. Et kaitsta selle abi õiguspäraseid eesmärke, on mittetulundusühendustel vaja rohkem teavet terrorismi rahastamise riskide kohta, et olla neist teadlikum. Komisjon käivitab 2019. aastal projektikonkursi ettevalmistava projekti jaoks, milles keskendutakse suutlikkuse suurendamisele, programmilisele arengule ning teabevahetusele rahapesu ja terrorismi rahastamise vastase võitluse kontekstis.
Reguleeritud finantsteenuste osutajad võivad suhtuda vastumeelselt teatavate mittetulundusühendustega koostöö tegemisse, et riske vähendada. Sellega võib kaasneda majanduslik tõrjutus või asjaolu, et kliendid, keda teenindamast keelduti, hakkavad kasutama põrandaaluseid pangandus- või ülekandeteenuseid.
2.1.6.Uued tooted/sektorid
Aruandes vaadeldakse mitut uut toodet või sektorit, mis tuvastati hiljutiste avalikult teatatud juhtumite puhul ja õiguskaitseasutuste operatsioonide käigus. Leiti, et peale finantstehnoloogia, valuutavahetusplatvormide ja rahakotiteenuse osutajate (vt punkt 2.1.2) on professionaalne jalgpall, vabasadamad ning investoritele kodakondsuse ja elamisloa andmise kavad (n-ö kuldsed passid/viisad) uued sektorid, millega kaasnevad riskid.
2.1.6.1.Uute sektorite ülevaade
2.1.6.1.1.Professionaalne jalgpall
Spordiga seotud riske on ELi tasandil pikka aega tunnistatud.Professionaalset jalgpalli on hinnangus käsitletud, sest kuigi see on populaarne spordiala, on see ka ülemaailmne majandusharu, millel on oluline majanduslik mõju. Professionaalse jalgpalli keerukas korraldus ja läbipaistvuse puudumine on loonud soodsad tingimused ebaseaduslike ressursside kasutamiseks. Sellesse spordialasse investeeritakse küsitavaid rahasummasid, saamata ilmset ega seletatavat rahalist tulu või kasu.
2.1.6.1.2.Vabasadamad
Vabasadam on liidu tolliterritooriumi osa, mille on määranud liikmesriik. Vabasadamad on seaduslikud, aga nende puhul tuleb järgida ELi riigiabi eeskirju ja äriühingute maksustamise käitumisjuhendit. Vabasadamatega võib kaasneda võltsimisrisk, sest need võimaldavad võltsijatel saadetisi lossida, lasti ja nendega seotud dokumente kohandada või muul viisil muuta ning seejärel reeksportida tooteid ilma tolli sekkumiseta, varjates seeläbi kauba laadi ja algset tarnijat.
Vabasadamate kuritarvitamine võib hõlmata intellektuaalomandi õiguste rikkumist ning käibemaksupettust, korruptsiooni ja rahapesu. Enamikus ELi vabasadamates või tolliladudes (v.a Luksemburgi Freeport) pole kättesaadav täpne teave tegelike tulusaajate kohta. Viienda rahapesuvastase direktiivi kohaselt saavad vabasadamate käitajatest ja muudest kunstituru osalistest kohustatud isikud ning seega peavad nad rakendama kliendi suhtes hoolsusmeetmeid.
2.1.6.1.3.Investoritele kodakondsuse ja elamisloa andmise kavad
Viimastel aastatel on suurenenud selliste kavade arv, millega riigid meelitavad ligi investeeringuid, andes investoritele kodakondsuse või elamisõiguse. Muret on väljendatud turvalisuse, rahapesu, maksudest kõrvalehoidumise ja korruptsiooniga seotud riskide üle.
2019. aasta jaanuaris avaldas komisjon aruande riiklike kavade kohta, millega antakse investoritele liidu kodakondsus. Pärast aruande avaldamist lõi komisjon liikmesriikide ekspertide rühma, mille ülesanne on analüüsida riske, mis tulenevad investoritele kodakondsuse ja elamisloa andmise kavadest ning tegeleda läbipaistvuse ja juhtimise küsimustega.
Viiendas rahapesuvastases direktiivis nõutakse kliendi suhtes rakendatavate tugevdatud hoolsusmeetmete kohaldamist kolmandate riikide kodanike suhtes, kes taotlevad liikmesriigis elamisõigust või kodakondsust kapitali eest või varasse, riigivõlakirjadesse või äriühingutesse investeerimise eest.
2.2.Kõikidele sektoritele ühised horisontaalsed haavatavused
2.2.1.Finantstehingute anonüümsus
Kurjategijad püüavad oma tegevusest jälgi mitte maha jätta ja jääda märkamatuks. Leitakse, et eriti suur on risk sektorites, kus tehakse väga palju sularahatehinguid, näiteks sularahamakseid aktsepteerivate kaupade ja teenustega kauplejate ning suurtes nimiväärtustes rahatähtedes, näiteks 500-eurostes ja 200-eurostes rahatähtedes makseid aktsepteerivate ettevõtjate puhul.
Finantstooted, mis pakuvad teatavatel asjaoludel sarnast anonüümsust (nt mõned e-rahatooted, virtuaalvaluutad või reguleerimata ühisrahastamisplatvormid), on samuti rahapesu / terrorismi rahastamise suhtes haavatavad. Sama kehtib varade suhtes nagu kuld ja teemandid, mis on lihtsasti kaubeldavad, mida saab turvaliselt hoiustada ja kergesti üle anda.
2.2.2.Tegeliku tulusaaja tuvastamine ja juurdepääs tegeliku tulusaaja andmetele
Kurjategijad kasutavad finantssüsteemi selleks, et paigutada oma kuritegelik tulu finantsturgudele, kinnisvarasse või seaduslikku majandusse struktuursemalt kui sularaha- või anonüümsete finantstehingute kaudu. Kõikides sektorites on oht, et organiseeritud kuritegelikud ühendused või terrorirühmitused imbuvad või integreeruvad nende ettevõtmistesse või omandavad need. Kurjategijate tavapärane meetod on luua varifirmasid, usaldusfonde või keerulisi ettevõttestruktuure, et varjata oma identiteeti. See ei piirdu teatavate jurisdiktsioonide ega teatavat liiki juriidiliste isikute või õiguslike üksustega. Nende tegude toimepanijad kasutavad kõige mugavamaid, lihtsamaid ja turvalisemaid vahendeid sõltuvalt oma asjatundlikkusest, asukohast ja asjaomase jurisdiktsiooni turutavadest.
Viimastel aastatel on pööratud üha suuremat tähelepanu vajadusele tagada tegeliku tulusaaja tõhus tuvastamine nii ELis kui ka rahvusvahelisel tasandil, seda rahapesuvastase töökonna ning Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni maksualase läbipaistvuse ülemaailmse foorumi kaudu. Direktiiv halduskoostöö kohta otseste maksude valdkonnas hõlbustab liikmesriikide maksuhaldurite vahelist teabevahetust.
Enamik liikmesriike on loonud tegelike tulusaajate kohta teabe kogumiseks keskregistri või andmebaasi, kuigi viienda rahapesuvastase direktiiviga on pikendatud registrite loomise tähtaega 2020. aasta jaanuarini. Nimetatud direktiiviga nähakse ühtlasi ette suurem läbipaistvus ja parem juurdepääs tegelikke tulusaajaid käsitlevale teabele.
Endiselt on aga alles olulised nõrgad kohad:
-kurjategijad võivad kasutada kolmandates riikides registreeritud keerulisi ettevõttestruktuure, kuna rahapesuvastases direktiivis ette nähtud registrid puudutavad üksnes liikmesriikide juriidilisi isikuid ja õiguslikke üksusi;
-kurjategijad võivad tahtlikult kasutada valeteavet või võltsitud dokumente, et oma identiteeti varjata;
-tegelike tujusaajate riiklike registrite puhul võib esineda puudujääke nende tehnilise rakendamise või haldamise valdkonnas; kurjategijad võivad viia oma äritegevuse üle vähem tõhusa raamistikuga liikmesriikidesse.
2.2.3.Järelevalve siseturul
Rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise järelevalveasutused vastutavad jälgimise eest, kas erasektoris täidetakse kohustusi nõuetekohaselt. Enamikus liikmesriikides teevad sellist krediidi- ja finantsasutuste järelevalvet asutused, kes tegelevad ka usaldatavusnõuete täitmise järelevalvega. Mõnes muus liikmesriigis vastutavad selle ülesande eest rahapesu andmebürood.
Aruandes ELi krediidiasutustega seotud hiljutiste väidetavate rahapesujuhtumite hindamise kohta analüüsitakse järelevalveasutuste võetud meetmeid ja esitatakse võetud meetmete kohta järeldused rahapesu / terrorismi rahastamise vastase võitluse seisukohast ja ka usaldatavusnõuete täitmise seisukohast. Aruandes keskendutakse asutuste volitustele, korraldusele ja vahenditele, kohalike üksuste järelevalvele, piiriüleste üksuste järelevalvele ja järelevalvemeetmete tõhususele.
Mittefinantssektorites võivad liikmesriigid lubada iseregulatsiooni organitel täita järelevalvefunktsioone maksunõustajate, audiitorite, väliste raamatupidamisteenuse osutajate, notarite ja muude sõltumatute õigusteenuse osutajate ning kinnisvaraagentide seas. Analüüs näitab, et suures enamikus liikmesriikides on nendes sektorites järelevalves puudusi seoses kontrolli, suuniste ja õigusteenuste osutajate teatamisega eelkõige rahapesu andmebüroodele.
2.2.4.Rahapesu andmebüroode vaheline koostöö
Rahapesu andmebüroode platvormi 2016. aasta detsembri ülevaatlikus aruandes on tehtud kindlaks takistused teabele juurdepääsul, teabe vahetamisel ja kasutamisel ning rahapesu andmebüroode tegevusega seotud koostööl. Oma 2017. aasta riigiülesese riskihindamise aruandes esitas komisjon maandamismeetmed ja juhtis tähelepanu lisavõimalustele rahapesu andmebüroode vahelise koostöö täiustamiseks.Kavandatud meetmeid on osaliselt käsitletud viiendas rahapesuvastases direktiivis. Parandatud on juurdepääsu kohustatud isikute või pädevate asutuste valduses olevale teabele ning selgitatud on teatavaid aspekte seoses rahapesu andmebüroode ülesannetega ja nendevahelise teabevahetusega.
Aruandes rahapesu andmebüroode vahelise koostöö kohta tehakse kindlaks praegused puudujäägid ja hinnatakse võimalusi koostööraamistiku edasiseks täiustamiseks.
2.2.5.Muud kõikidele sektoritele ühised haavatavused
Riigiülene riskihindamine on näidanud, et kõikides nimetatud sektorites esineb veel mõningaid haavatavusi:
-kurjategijate sisseimbumine – kurjategijad võivad saada kohustatud isiku omanikuks või otsida kohustatud isikuid, mis soovivad neid nende rahapesuga seotud tegevuses abistada. See tingib sobivuse ja nõuetekohasuse kontrollimise vajalikkuse direktiiviga hõlmatud finantssektorites;
-võltsimine – tänapäevase tehnoloogiaga on dokumente võltsida järjest lihtsam ning kõik sektorid üritavad luua töökindlaid mehhanisme võltsingute tuvastamiseks;
-ebapiisav teabevahetus avaliku ja erasektori vahel – jätkuv vajadus paremate mehhanismide järele, mille abil kohustatud isikud saaksid rahapesu andmebüroodelt tagasisidet;
-ebapiisavad ressursid ning ebapiisav riskiteadlikkus ja oskusteave rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise normide rakendamiseks – ehkki mõned kohustatud isikud investeerivad keerulisematesse vastavuse tagamise vahenditesse, on paljudel neist piiratum teadlikkus ning vähem vahendeid ja suutlikkust selles valdkonnas, ning
-finantstehnoloogiast tulenevad riskid – internetipõhiste teenuste kasutamine peaks digitaalmajanduses eeldatavasti veelgi suurenema, suurendades ka nõudlust e-identimise järele. E-identimise kasutamine ja usaldusväärsus on sel puhul väga olulised.
3.MAANDAMISMEETMED
3.1.Viienda rahapesuvastase direktiivi kohased maandamismeetmed
Viienda rahapesuvastase direktiiviga, mis tuleb üle võtta 2020. aasta jaanuariks, tagatakse ELile vahendid, millega on võimalik tõhusamalt vältida ELi finantssüsteemi kasutamist rahapesuks / terrorismi rahastamiseks, eelkõige järgmise kaudu:
Øparandades läbipaistvust äriühingute tegelike tulusaajate avalike registritega ning usaldusfondide ja muude õiguslike üksuste avalike registritega;
Øpiirates virtuaalvääringute, rahakotiteenuse pakkujate ja ettemaksekaartidega kaasnevat anonüümsust;
Ølaiendades suure riskiga riikide hindamise kriteeriume ning parandades neis riikides asuvate isikutega tehtavate finantstehingute suhtes rakendatavaid kaitsemeetmeid;
Ønõudes liikmesriikidelt pangakontode keskregistrite või kesksete andmeotsingusüsteemide loomist;
Øparandades rahapesuvastaste järelevalveasutuste vahelist koostööd ja teabevahetust ning nende koostööd ja teabevahetust usaldatavusnõuete täitmise järelevalve tegijate ja Euroopa Keskpangaga.
Nende meetmetega vähendatakse eeldatavalt veel enam riske asjaomaste sektorite ja toodete puhul. Komisjon kontrollib uute sätete järgimist ja avaldab 2021. aasta keskel rakendamisaruande.
3.2.Juba kehtestatud või kavandatavad ELi tasandi maandamismeetmed
3.2.1.Seadusandlikud meetmed
Enamik 2017. aasta riigiüleses riskihinnangus osutatud seadusandlikke meetmeid on vastu võetud, eelkõige viies rahapesuvastane direktiiv, uus sularaha kontrollimise määrus, direktiiv rahapesu vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse abil ja määrus kultuuriväärtuste impordi kohta.Direktiivis, mis käsitleb juurdepääsu finants- ja muule teabele, on ette nähtud pädevate asutuste, sealhulgas maksuhaldurite, korruptsioonivastaste asutuste ja kriminaaltulu jälitamise talituste otsejuurdepääs pangakontode riiklikele keskregistritele või kesksetele andmeotsingusüsteemidele.
Euroopa järelevalveasutuste määruste läbivaatamisega laiendati Euroopa Pangandusjärelevalve volitusi teabe kogumisel, analüüsimisel ja edasisel levitamisel, tagamaks, et kõik asjaomased asutused jälgivad tõhusalt ja järjepidevalt rahapesuriske. Samuti on selgitatud ja tõhustatud Euroopa Pangandusjärelevalve volitust tegutseda, kui liidu õigust on rikutud. Viienda kapitalinõuete direktiivi vastuvõtmisega kõrvaldatakse takistused usaldatavusnõuete täitmise järelevalve tegijate ja rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise järelevalveasutuste vahelises koostöös.
3.2.2.Poliitikaalgatused
Komisjon moodustas 2017. aasta detsembris e-identimise ja kaugmeetodil oma klientide tundmaõppimise eksperdirühma.See eksperdirühm annab komisjonile erialast nõu, uurides küsimusi seoses e-identimise kavade ja muude uuenduslike digiprotsessidega, mida finantsteenuste osutajad kasutavad, et järgida rahapesuvastaseid eeskirju.
2018. aasta juunis avaldas komisjon aruande sularahamaksete piirangute kohta
. Aruandes järeldati, et sularahamaksete piirangud ei aitaks oluliselt kaasa terrorismi rahastamise probleemi lahendamisele, aga uuringu esialgsed tulemused osutavad, et suure väärtusega sularahamaksete keelul võib olla positiivne mõju rahapesuvastasele võitlusele.
3.2.3.Täiendavad toetavad meetmed
ØStatistilise andmete kogumise parandamine.
ØKutsesaladuse põhimõttega hõlmatud kutsealal tegutsevate isikute koolitus, andes suuniseid ja praktilise ülevaate, et aidata neil tuvastada tehinguid, mis võivad olla seotud rahapesu / terrorismi rahastamisega, ning näidates neile, kuidas sellistel juhtudel toimida. Komisjon hindab võimalusi, mida saab kasutada selles sektoris õigusnormidega vastavuse parandamiseks kooskõlas asjakohase kohtupraktikaga. 2020. aasta alguses kavatsetakse alustada ELi rahastatud projektiga juristide koolitamiseks. 2018. aastal said notarid ELilt toetust koolitusvajaduse katmiseks rahapesu / terrorismi rahastamise vastase võitluse valdkonnas.
ØÜldsuse teadlikkuse suurendamine rahapesu / terrorismi rahastamise riskidest.
ØHawala ja mitteametlike rahaliste väärtuste ülekande teenustega kaasnevate riskide edasine analüüs – probleemi ulatus ja võimalikud õiguskaitselahendused.
ØRaha võltsimise edasine järelevalve ja selle võimalikud seosed rahapesuga. Komisjon tegi ettepaneku määruse kohta, millega luuakse vahetus-, abi- ja koolitusprogramm euro kaitsmiseks võltsimise eest perioodil 2021–2027 (programm „Perikles IV“), ja määruse kohta, millega laiendatakse eelnimetatud määruse kohaldamisala euroalasse mittekuuluvatele liikmesriikidele ning mis võetakse eeldatavalt vastu 2020. aastal.
ØEdasine töö järelevalve tõhustamiseks ELis. Aruandes ELi krediidiasutuste hiljutiste väidetavate rahapesujuhtumite hindamise kohta osutatakse võimalikele lisameetmetele, millega saaks veel enam tugevdada ELi rahapesuvastast õigusraamistikku ning seeläbi ka pangandusliitu ja kapitaliturgude liitu.
4.Soovitused
Olles hinnanud ajakohastatud õigusraamistiku põhjal riske, leiab komisjon, et ELi ja liikmesriikide tasandil tuleks võtta maandamismeetmeid, võttes arvesse järgmist:
-rahapesu / terrorismi rahastamise riski tasemed;
-vajadus võtta ELi tasandil meetmeid või soovitada liikmesriikidele meetmete võtmist (subsidiaarsus);
-vajadus regulatiivsete ja mitteregulatiivsete meetmete järele (proportsionaalsus) ning
-mõju eraelu puutumatusele ja põhiõigustele.
Lisaks on komisjon võtnud arvesse vajadust hoiduda sellest, et tema soovitusi võidaks kuritarvitada või vääralt tõlgendada, mis tooks kaasa tervete kliendirühmade kõrvalejätmise või kliendisuhete lõpetamise, võtmata täielikult ja nõuetekohaselt arvesse riskitaset asjaomases sektoris.
4.1.Soovitused Euroopa järelevalveasutustele
4.1.1.2017. aasta riigiülese riskihindamise soovituste järelmeetmed
2017. aasta aruandes soovitas komisjon Euroopa järelevalveasutustel:
(1)suurendada teadlikkust rahapesu / terrorismi rahastamise riskidest ning teha kindlaks asjaomased meetmed, et parandada järelvalveasutuste suutlikkust rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise järelevalvel;
Euroopa järelevalveasutused on reageerinud järgmiselt:
Øandes välja kaheksa tehniliste standardite eelnõud,
suunist
ja arvamust,
et toetada krediidi- ja finantsasutusi ja nende järelevalveasutusi rahapesu / terrorismi rahastamise vastase võitluse riskipõhise lähenemisviisi tõhusal rakendamisel. Rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise järelevalveasutuste vahelise koostöö tõhustamist käsitleva üheksanda dokumendi üle peetakse praegu nõu;
Øtagades koolitused ja korraldades seminare riskipõhise lähenemisviisi rahapesu / terrorismi rahastamise vastase võitluse aspektide kohta ning riskipõhise järelevalve, e-raha riskide ja rahasiirde riskide kohta. Seminaridel osales üle 300 järelevalveasutuse kõigist liikmesriikidest, ning
Øedendades teabe ja heade tavade vahetamist Euroopa järelevalveasutuste komiteede ja järelevalvenõukogude kaudu ning seades järelevalvetavade suhtes selged ootused seoses konkreetsete küsimustega, nt Panama dokumendid.
(2)tulla välja lisaalgatustega, et parandada koostööd järelevalveasutuste vahel;
2018. aasta novembris pidasid Euroopa järelevalveasutused nõu suuniste eelnõu üle, mille eesmärk on parandada koostööd rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise järelevalveasutuste vahel. Suuniste eelnõus selgitatakse järelevalvealase koostöö ja teabevahetuse praktilisi aspekte ning sätestatakse eeskirjad, mida kohaldatakse rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise uute järelevalvekolleegiumide suhtes. Suunised peaksid valmima 2019. aastal.
10. jaanuaril 2019 kiitsid Euroopa järelevalveasutused heaks mitmepoolse kokkuleppe, milles käsitletakse praktilisi aspekte, mis on seotud teabevahetusega oma järelevalveülesandeid täitva Euroopa Keskpanga ja ELi kõigi pädevate asutuste vahel, kes teevad järelevalvet selle üle, kas krediidi- ja finantsasutused täidavad rahapesu / terrorismi rahastamise vastu võitlemise kohustusi;
(3)töötada välja edasisi lahendusi ettevõtjate järelevalveks, kes tegutsevad tegevusloa andmise korra alusel;
Euroopa Pangandusjärelevalve on loonud rakkerühma, et selgitada, millal müügiesindajad ja levitajad, kes tegutsevad muus liikmesriigis kui see, kus määrav asutus on tegevusloa saanud, on „asutused“ direktiivi (EL) 2015/2366, direktiivi 2009/110/EÜ ja neljanda rahapesuvastase direktiivi tähenduses. Töö käib ja see viiakse eeldatavalt lõpule 2019. aastal;
(4)tagada ajakohastatud suunised sisejuhtimise kohta, et selgitada veelgi ootuseid seoses finantsasutuste vastavuskontrolli spetsialistide ülesannetga;
2017. aasta septembris otsustas Euroopa järelevalveasutuste rahapesu / terrorismi rahastamise vastase võitluse ühine allkomitee enda ja riiklike pädevate asutuste piiratud ressursse arvestades lükata edasi suuniste koostamise vastavuskontrolli spetsialistide ülesannete kohta ning keskenduda järelevalvealasele koostööle, mida peeti esmatähtsaks, sest selles valdkonnas olid riskid juba realiseerunud;
(5)anda investeerimisfondidele lisasuuniseid tegeliku tulusaaja kindlakstegemiseks, eriti olukordades, millega kaasneb suurem rahapesu või terrorismi rahastamise risk;
2017. aasta juunis avaldasid Euroopa järelevalveasutused riskitegurite kohta suunised, milles käsitletakse kliendi suhtes rakendatavaid lihtsustatud ja tugevdatud hoolsusmeetmeid ning tegureid, mida krediidi- ja finantseerimisasutused peaksid arvesse võtma, kui nad hindavad üksikute ärisuhete ja juhutehingutega seotud rahapesu / terrorismi rahastamise riski.
Suunised hõlmavad valdkondlikke suuniseid investeerimisfondide pakkujatele ning neis sätestatakse ELi tasandil esimest korda meetmed, mida fondid ja fondivalitsejad peaksid võtma selleks, et täita kohustust rakendada kliendi suhtes hoolsusmeetmeid (sh seoses tegelike tulusaajatega), ning kirjeldatakse, kuidas kohandada meetmete ulatust lähtuvalt riskitundlikkusest;
(6)analüüsida tegevusega seotud rahapesu ja terrorismi rahastamise riske, mis on seotud äritegevuse/ärimudeliga ettevõttepanganduses, privaatpanganduses ja institutsionaalsete investeeringute sektoris ühelt poolt ning rahaliste väärtuste ülekande teenuste ja e-raha puhul teiselt poolt.
Euroopa Pangandusjärelevalve tegi kokkuvõtte järeldustest, mille pädevad asutused esitasid oma temaatilistes ülevaadetes krediidiasutuste ja investeerimisühingute kohta. Neid järeldusi kajastab ühisarvamus, milles käsitletakse liidu finantssüsteemi ohustavat rahapesu / terrorismi rahastamise riski ja mille Euroopa järelevalveasutused peavad esitama iga riigiülese riskihindamise kohta.
4.1.2.Praegune olukord
Euroopa järelevalveasutustele 2017. aasta üleriigilises riskihinnangus esitatud soovituste põhjal on meetmeid võetud, välja arvatud neljanda soovituse põhjal, mis puudutab ajakohastatud suuniste esitamist sisejuhtimise kohta, et selgitada veelgi ootusi seoses finantsasutuste vastavuskontrolli spetsialistide ülesannetega. Komisjon rõhutab, et neljas soovitus on veel vaja ellu viia.
Peale selle kutsutakse Euroopa Pangandusjärelevalvet üles võtma asjakohaseid meetmeid ELi rahapesuvastases tegevuskavas, mis on lisatud nõukogu 4. detsembri 2018. aasta järeldustele.
4.2.Soovitused mittefinantsasutuste järelevalveasutustele
Mittefinantssektoris pole ELi tasandil asutusi, mis vastaks Euroopa järelevalveasutustele. Kooskõlas ELi rahapesuvastase raamistikuga võivad liikmesriigid lubada iseregulatsiooni organitel täita järelevalvefunktsioone maksunõustajate, audiitorite, väliste raamatupidamisteenuse osutajate, notarite ja muude sõltumatute õigusteenuse osutajate ning kinnisvaraagentide puhul.
Komisjon rõhutab 2017. aasta riigiüleses riskihinnangus iseregulatsiooni organitele antud soovitusi, eelkõige soovitust teha rohkem temaatilisi kontrolle, parandada aruandluse taset ning jätkata koolituste korraldamist, et tagada parem arusaamine riskidest ning rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise nõuetele vastavuse kohustustest.
4.3.Soovitused liikmesriikidele
4.3.1.2017. aasta riigiülese riskihindamise soovituste järelmeetmed
Neljanda rahapesuvastase direktiivi artikli 6 lõikes 4 on sätestatud, et kui liikmesriigid otsustavad mõnda soovitust mitte kohaldada, peaksid nad oma otsusest komisjoni teavitama ja seda otsust põhjendama („täida või selgita“). Seni pole ükski liikmesriik 2017. aasta soovituste puhul sellist teadet komisjonile esitanud.
Komisjon võttis liikmesriikidele 2017. aastal antud soovituste järelmeetmeid neljanda rahapesuvastase direktiivi ülevõtmise kontrollimisega, liikmesriikidele saadetud küsimustikega 2017. aasta soovituste järelmeetmete kohta ja riiklike riskihinnangute ajakohastamise kohta.
Mõne soovituse puhul ei saadud märkimisväärset tagasisidet või riikide ametiasutused rõhutasid piiratud aega soovituste rakendamiseks. Komisjon rõhutab vajadust praeguste jõupingutuste jätkamise või suurendamise järele. Samuti on oluline märkida, et viiendas rahapesuvastases direktiivis sätestatud juriidilised kohustused asendavad täielikult või osaliselt mõnda 2017. aasta aruande soovitust, eelkõige seoses tegelikke tulusaajaid puudutava teabe suurema läbipaistvusega, kliendi suhtes rakendatavate hoolsusmeetmete künniste alandamisega mõnes sektoris või kohustatud isikute loetelu laiendamisega.
(1)Riiklike riskihinnangute ulatus
2017. aasta aruandes märgiti suuri sularahakoguseid käitlevad ettevõtjad ja sularahamaksed, mittetulundusühenduste sektor ja e-raha tooted valdkondadena, mida liikmesriigid peaksid oma riiklikes riskihinnangutes nõuetekohaselt arvesse võtma ja kus nad peaksid määrama kindlaks asjakohased maandamismeetmed.
Enamik riike on võtnud oma riskihinnangutes arvesse riske, mis kaasnevad sularahatehingutega ning kultuuriväärtuste ja antiikesemetega kauplemisega ning käsitlenud oma riskihinnangus mittetulundusühendusi ning e-raha toodete riske kooskõlas neljanda ja viienda rahapesuvastase direktiiviga.
Mitu liikmesriiki pole aga riiklikku riskihinnangut vastu võtnud ning mõnes liikmesriigis pole asjaomaste toodetega kaasnevat riski käsitletud. Neid liikmesriike kutsutakse üles selle soovituse põhjal kiiresti tegutsema.
Käesolevas aruandes säilitatakse 2017. aasta soovitus ja kutsutakse kõiki liikmesriike üles käsitlema oma riiklikes riskihinnangutes riske, mis kaasnevad mainitud toodetega, ning esitama asjakohased maandamismeetmed.
(2)Tegelikud tulusaajad
2017. aasta aruandes soovitati liikmesriikidel tagada, et teave juriidiliste isikute ja õiguslike üksuste tegelike tulusaajate kohta on piisav, täpne ja ajakohane. Eelkõige tuleks välja töötada vahendid tagamaks, et hoolsusmeetmete rakendamisel kliendi suhtes tuvastatakse tegelik tulusaaja ning et sektorites, kus tegeliku tulusaaja varjamisega seotud riskid on kõige suuremad, tehakse tõhusat seiret ja järelevalvet.
Neljandas rahapesuvastases direktiivis sätestati liikmesriikide kohustus luua äriühingute, usaldusfondide ja sarnaste õiguslike üksuste tegelike tulusaajate registrid, aga viienda rahapesuvastase direktiiviga muudeti nende registrite ülevõtmise konteksti ja tähtaega. Enamik liikmesriike on komisjonile teatanud, et nad on nimetatud registrid loonud.
Käesolevas aruandes säilitatakse 2017. aasta soovitus ja innustatakse liikmesriike tagama viienda rahapesuvastase direktiivi tegelike tulusaajatega seotud sätete õigeaegne rakendamine.
(3)Asjakohased ressursid järelevalveasutustele ja rahapesu andmebüroodele
2017. aasta riigiüleses riskihinnangus kutsuti liikmesriike üles eraldama pädevatele asutustele piisavad vahendid. Enamik liikmesriike kinnitab, et nad on oma pädevatele asutustele piisavad vahendid eraldanud, nagu nõutud direktiivi artikli 48 lõikes 2. Aruanne ELi krediidiasutustega seotud hiljutiste väidetavate rahapesujuhtumite hindamise kohta näitab aga, et paljudes järelevalveasutustes oli suur töötajate puudus.
Käesolevas aruandes säilitatakse soovitus, et liikmesriigid peaksid selles valdkonnas oma jõupingutusi suurendama ja näitama, et rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise järelevalveasutused saavad oma ülesandeid täielikult täita.
(4)Järelevalveasutuste kohapealsete kontrollide arvu kasv
Finantssektor
2017. aasta aruandes soovitati liikmesriikidel kehtestada riskipõhise järelevalve mudel kooskõlas Euroopa järelevalveasutuste 2016. aasta ühiste suunistega riskipõhise järelevalve kohta.
Mitu liikmesriiki märkisid, et nad teevad investeerimisühingutesse korrapäraseid temaatilisi kontrollkäike. Teised on teatanud, et nad viivad ellu üldisi riskihindamisi.
Aruanne ELi krediidiasutustega seotud hiljutiste väidetavate rahapesujuhtumite hindamise kohta näitab, et järelevalveasutused ei teinud sageli piisavaid kohapealseid kontrolle.
Järelevalveasutused peaksid jätkama kohapealsete kontrollide elluviimist, mis on sageduse ja põhjalikkuse poolest kooskõlas tuvastatud rahapesu / terrorismi rahastamise riskidega. Kontrollide käigus tuleb keskenduda kindlatele tegevusega seotud rahapesu / terrorismi rahastamise riskidele sõltuvalt teatavatest nõrkadest kohtadest, mis kaasnevad toote või teenusega; eelkõige tuleb keskenduda järgmisele: institutsionaalsed investeeringud (eelkõige maaklerite kaudu); privaatpangandus, mille puhul järelevalveasutused peaksid eelkõige hindama tegelikke tulusaajaid käsitlevate eeskirjade järgimist, ning valuutavahetusasutused ja rahasiirdeteenused, mille puhul kontrollid peaksid hõlmama töötajate saadud koolituse läbivaatamist.
Mittefinantssektor
2017. aasta riigiüleses riskihinnangus kutsuti liikmesriike üles tagama, et nende pädevad asutused viivad ellu piisavalt etteteatamata pistelisi kontrolle suures väärtuses tehingute tegijate, kinnisvaraprofessionaalide ja antiigimüüjate juures.
Liikmesriigid järgivad mittefinantssektori kontrollide puhul eri lähenemisviise ja sellise järelevalve kvaliteet varieerub tavaliselt rohkem.
Käesolevas aruandes säilitatakse soovitus korraldada piisav arv kohapealseid kontrolle.
(5)Järelevalveasutused viivad ellu temaatilisi kontrolle
2017. aasta riigiüleses riskihinnangus soovitati järelevalveasutustel õppida paremini tundma rahapesu ja terrorismi rahastamise vastu võitlemise riske, mis asjaomast ärisegmenti mõjutada võivad.
Liikmesriikide vastuste kohaselt eraldab enamik järelevalveasutusi kohustatud isikute sektorite kontrollimisel järelevalveressursse riskipõhiselt. Järelevalveasutuste kontrollid hõlmavad tavaliselt muu hulgas tegeliku tulusaaja ja koolitusnõuete järgimise kontrolli. Enamikus vastustes pole mainitud viimase kahe aasta jooksul rahasiirdesektoris tehtud temaatilisi kontrolle. Järelevalveasutused peaksid jätkuvalt parandama oma arusaamist rahapesu / terrorismi rahastamise riskidest, mis asjaomast ärisegmenti mõjutada võivad. Nad peaksid konkreetselt hindama tegelikku tulusaajat käsitlevate eeskirjade järgimist 2017. aastal kindlaks määratud sektorites.
Käesolevas aruandes säilitatakse liikmesriikidele suunatud soovitus tagada, et järelevalveasutused teeksid temaatilisi kontrolle. Samuti peaksid järelevalveasutused oma ressursse temaatiliste kontrollide jaoks paremini koondama.
(6)Kaalutlused kohustatud isikute loetelu laiendamiseks
2017. aasta aruandes osutati mõnele teenusele/tootele, mis ei olnud reguleeritud ELi rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise raamistikuga, ning kutsuti liikmesriike üles laiendama rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise korra kohaldamisala sellistele spetsialistidele, kes on erilise riski all.
Neljanda rahapesuvastase direktiiviga laiendati rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise korra kohaldamisala nendele spetsialistidele. Enamiku liikmesriikide vastused ja ülevõtmise kontroll näitavad, et üldiselt seda soovitust järgiti. Samuti kohaldab mõni liikmesriik juba viienda rahapesuvastase direktiivi sätteid uute kohustatud isikute kohta.
Käesolevas aruandes säilitatakse soovitus pöörata erilist tähelepanu nendele spetsialistidele, kes on erilise riski all, sealhulgas viiendas rahapesuvastases direktiivis sätestatud uutele kohustatud isikutele (kinnisvaraagendid, kunsti- ja antiigikaupmehed ning konkreetsed väga suure väärtusega kaupadega kauplejad, kui nad aktsepteerivad teatavat künnist ületavaid sularahamakseid, virtuaalvaluuta vahetamise platvormid ja rahakotiteenuse pakkujad).
(7)Kliendi suhtes rakendatavate hoolsusmeetmete asjakohasus juhutehingute korral
2017. aasta aruandes juhiti tähelepanu asjaolule, et juhutehingute puhul, mille väärtus ei ületa 15 000 eurot, kehtib vabastus hoolsusmeetmete rakendamisest kliendi suhtes, ning kutsuti liikmesriike üles määrama kindlaks madalama künnise, mis on asjakohane, arvestades rahapesu / terrorismi rahastamise riske, mis on riigi tasandil kindlaks tehtud.
Juhutehingute künnis erineb liikmesriigiti. Mõni liikmesriik kohaldab rahasiirde või valuutavahetusasutuste suhtes künniseid, mida võib endiselt kõrgeks pidada. Seetõttu on tehingute tõhus järelevalve keerulisem.
Käesolevas aruandes säilitatakse 2017. aasta soovitus ja kutsutakse liikmesriike üles andma suuniseid juhutehingute määratlemiseks ning sätestama kriteeriumid tagamaks, et valuutavahetusasutuste ja rahasiirete puhul ei hiilitaks mööda kliendi suhtes rakendatavate hoolsusmeetmete eeskirjadest, mida kohaldatakse ärisuhete suhtes.
(8)Kliendi suhtes rakendatavate hoolsusmeetmete asjakohasus pangahoidla teenuste ja samalaadsete teenuste korral
2017. aasta aruandes soovitati kehtestada asjakohased kaitsemeetmed, et jälgida tõhusalt pangahoidla teenuseid, eelkõige selliseid, mida osutavad finantsasutused, ning samalaadseid hoiuteenuseid, mida osutavad mittefinantsteenuste pakkujad.
Liikmesriikide vastused näitavad, et nimetatud tegevuste suhtes kohaldatakse rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise eeskirju, olenemata sellest, kas need on välja töötanud krediidiasutus või mitte. Mõnes liikmesriigis osutavad neid teenuseid üksnes finantsasutused.
Käesolevas aruandes säilitatakse soovitus tagada kliendi suhtes rakendatavate hoolsusmeetmete asjakohane tase pangahoidla teenuste ja samalaadsete teenuste puhul.
(9)Regulaarne koostöö pädevate asutuste ja kohustatud isikute vahel
2017. aasta aruandes soovitati tõhustada koostööd, et tuvastada kahtlased tehingud lihtsamini, suurendada kahtlaseid tehinguid käsitlevate teadete arvu ja kvaliteeti, anda suuniseid riskide, kliendi suhtes rakendatavate hoolsusmeetmete ja aruandlusnõuete kohta. See on võimalik saavutada peamiselt seeläbi, kui rahapesu andmebürood annavad kohustatud isikutele tagasisidet aruannete kvaliteedi ja ka tüpoloogia kohta. Tagasiside puudusele on probleemina tähelepanu juhitud mitmes sektoris, eelkõige järgmistes sektorites: hasartmängud, maksunõustajad, audiitorid, välised raamatupidamisteenuse osutajad, notarid ja muud sõltumatud õigusteenuse osutajad ning rahasiire.
Analüüs ja hindamine selle aruande eesmärgil, mis käsitleb rahapesu andmebüroode vahelise koostöö raamistiku hindamist, näitas, et paljudes liikmesriikides on rahapesu andmebüroode tagasiside kohustatud isikutele endiselt puudulik, vaatamata selliste sise-eeskirjade ja sektoripõhiste suuniste olemasolule, milles seda nõuet käsitletakse.
Käesolevas aruandes säilitatakse kõnealune soovitus osaliselt ning nõutakse pädevate asutuste ja kohustatud isikute vahelise koostöö tõhustamist.
(10)Erikoolitus ja täiendkoolitus kohustatud isikutele
2017. aasta aruandes esitatud soovituse kohaselt tuleks pädevate asutuste pakutavatel koolitustel käsitleda organiseeritud kuritegelike ühenduste sisseimbumise ja nende poolt omandamise riski, eelkõige hasartmängusektoris ning seoses usaldusfondi- ja äriühinguteenuste pakkujate, maksunõustajate, audiitorite, väliste raamatupidamisteenuse osutajate, notarite ja muude sõltumatute õigusteenuse osutajatega ning seoses mõne teenuseosutajaga (kapitali struktuuri, tööstusstrateegia, ettevõtete ühinemiste ja ostu valdkonnas), kinnisvara ja rahasiirdega.
Enamik liikmesriike teatas, et pakutud on koolitusi, nagu soovitatud, ja ka suuniseid rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise kohustuste kohta eri sektorites.
Käesolevas aruandes säilitatakse soovitus pakkuda lisakoolitust, eelkõige 2017. aasta riigiüleses riskihinnangus kindlaks määratud kohustatud isikutele, kes on erilise riski all, või uutele kindlaks määratud kohustatud isikutele.
(11)Pädevate asutuste / iseregulatsiooni organite iga-aastane aruandlus rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise meetmete kohta, mida on võtnud nende vastutuse alla kuuluvad kohustatud isikud
2017. aasta riigiülene riskihindamine näitas, et see aruandekohustus aitas riikide ametiasutustel ellu viia riiklikke riskihindamisi ning võtta ennetavamaid meetmeid, et tegeleda nõrkade kohtade või tegematajätmistega, et täita rahapesu / terrorismi rahastamise tõkestamise nõudeid, eelkõige kinnisvarasektoris ja maksunõustajate, audiitorite, väliste raamatupidamisteenuste osutajate, notarite ja muude sõltumatute õigusteenuse osutajate puhul.
Mõnes liikmesriigis on iseregulatsiooni organid alles hiljuti oma järelevalvetegevust alustanud, sest teatavad sektorid, peamiselt mittefinantsettevõtted ja -kutsealad, on lisatud alles neljanda rahapesuvastase direktiiviga. Seega on praegu olemas üksikasjalik statistika, nagu nõutud soovituses teatavate mittefinantsettevõtetele ja -kutsealadele kohta. Mõni liikmesriik ei nõustu järelevalvetegevust käsitlevate iga-aastaste aruannete kasulikkusega.
Käesolevas aruandes säilitatakse kõnealune soovitus ja innustatakse iseregulatsiooni organeid täitma rahapesuvastase võitluse järelevalves ennetavamat rolli.
4.3.2.Riskianalüüs toodete/teenuste kaupa – konkreetsed soovitused
Peale eelnimetatud soovitustes mainitu on vaja järgmisi toote-/sektoripõhiseid meetmeid:
(1)Sularaha ja rahalaadsed varad
ØOma riskihindamise käigus peaksid liikmesriigid võtma arvesse sularahamaksetega kaasnevaid riske ja võtma asjakohaseid maandamismeetmeid;
Øametiasutused peaksid tegutsema summade puhul, mis on väiksemad kui deklareerimise künnis 10 000 eurot, kui on alust arvata, et tegemist võib olla kuritegeliku tegevusega.
(2)Finantssektor
ØLiikmesriigid peaksid tõhustama järelevalve- ja tuvastussüsteeme, mida kohaldatakse selliste toodete suhtes, mis on terrorismi rahastamise riskidele avatumad. Finantsasutustel pole tavaliselt juurdepääsu asjakohasele teabele (sageli õiguskaitseasutuste valduses), mis aitaks neil teha kindlaks terrorismi rahastamise riskid enne nende realiseerumist. Samuti võib õiguskaitseasutuste jõupingutusi terrorismi ja terrorivõrgustike toimimise tõkestamisel takistada nende suutmatus saada finantsvoogude kohta teavet, mida saavad esitada üksnes finantsasutused;
Øseoses rahapesuriskidega on oluline, et liikmesriigid töötaksid välja tegelike tulusaajate registrid ja täiustaksid neid, et aidata kaasa hoolsusmeetmete rangele rakendamisele klientide suhtes;
Øliikmesriigid peaksid jätkama temaatiliste kontrollide tegemist, keskendudes eri valdkondadele olenevalt sektorist/tootest. Konkreetse sektori asjakohastes ettevõtetes tehtavate kohapealsete kontrollide puhul on aegasäästvam valida riskivaldkonnad, mitte teha üldist kontrolli; see annab järelevalveasutustele selge ülevaate parimatest tavadest ja kõige suurematest puudujääkidest;
Økoolituse ja suuniste pakkumine riskitegurite kohta, nagu vahetu kontaktita suhtlus, offshore kutselised vahendajad / kliendid ja keerulised või varistruktuurid, ning
ØELi krediidiasutustega seotud hiljutiste väidetavate rahapesujuhtumite hindamise kohta koostatud aruande järelduste järelmeetmed.
(3)Mittefinantssektor ja -tooted – teatavad mittefinantsettevõtted ja -kutsealad
ØLiikmesriigid peaksid tagama, et pädevad asutused / iseregulatsiooni organid pakuvad koolitust ja suuniseid riskitegurite kohta, keskendudes eeskätt vahetu kontaktita ärisuhetele, offshore kutselistele vahendajatele, klientidele või jurisdiktsioonidele ja keerulistele või varistruktuuridele;
Øliikmesriigid peaksid tagama, et iseregulatsiooni organid / pädevad asutused viivad ellu temaatilisi kontrolle tegeliku tulusaaja tuvastamise nõuete täitmise üle;
Øpädevad asutused / iseregulatsiooni organid peaksid esitama liikmesriikidele iga aasta aruanded meetmete kohta, mida on võetud kontrollimiseks, kas kohustatud isikud täidavad kohustust rakendada kliendi suhtes hoolsusmeetmeid; muu hulgas tuleks keskenduda tegeliku tulusaaja nõuetele, kahtlasi tehinguid käsitlevatele teadetele ja sisekontrollile, ning
Øliikmesriigid peaksid tagama, et teenuseosutajad, kes nõustavad ettevõtteid seoses kapitali struktuuri, tööstusstrateegia ja seonduvate küsimustega ning pakuvad nõu ja teenuseid ettevõtete ühinemise ja ostu asjus, täidavad tegelikku tulusaajat puudutavaid kohustusi.
(4)Hasartmängusektor
ØPädevad asutused peaks kehtestama teadlikkuse suurendamise kavad, et suurendada (interneti) hasartmängude korraldajate seas teadlikkust ilmnevatest riskiteguritest, mis võivad sektori haavatavust mõjutada, sealhulgas anonüümse e-raha ja virtuaalvääringute kasutamine ning volitamata interneti hasartmängude korraldajate turuletulek. Rahapesu andmebüroode tagasiside kahtlaseid tehinguid käsitlevate teadete kvaliteedi kohta parandaks aruandlust ja esitatud teabe kasutamist. Rahapesu andmebürood peaksid võtma arvesse hasartmängusektori erisusi, kui nad töötavad ELi tasandil välja kahtlasi tehinguid käsitleva teate standardvormid;
Ølisaks koolituse pakkumisele peaksid liikmesriigid tagama töötajatele, vastavuskontrolli spetsialistidele ja jaemüüjatele piisava koolituse, mille puhul keskendutakse asjakohaste toodete/ärimudelite asjaomase riski hindamisele, ning
Økohustatud isikutele tuleks anda lisasuuniseid mõiste „mitu toimingut, mis näivad olevat omavahel seotud“ kohta.
(5)Vahendite kogumine ja ülekandmine mittetulundusühenduse kaudu
ØLiikmesriigid peaksid tagama, et mittetulundusühendused osalevad riiklikus riskihindamises rohkem;
Øliikmesriigid peaksid töötama välja teabe- ja teadlikkuse suurendamise programmid, mis käsitlevad mittetulundusühenduste kuritarvitamise riski, ning andma neile ühendustele teadlikkust suurendavaid materjale, ning
Øliikmesriigid peaksid rohkem analüüsima riske, millega mittetulundusühendused kokku puutuvad.
(6)Uued tooted/sektorid – professionaalne jalgpall, vabasadamad, investoritele kodakondsuse ja elamisloa andmise kavad
ØProfessionaalne jalgpall – liikmesriigid peaksid kaaluma, millistel osalistel peaks olema kohustus teatada kahtlastest tehingutest ning milliseid nõudeid tuleks kohaldada kontoomanike ja raha saajate päritolu kontrolli ja registreerimise suhtes.
ØVabasadamad – liikmesriigid peaksid rakendama sõltumatuid korrapäraseid rahapesuvastaseid auditeid kokkulepitud vabatsooni ettevõtjate vastavuskontrollifunktsioonide suhtes ning tagama rahapesuvastaste menetluste piisava ja järjepideva järgimise ning juba õiguses sätestatud järelevalve.
ØInvestoritele kodakondsuse ja elamisloa andmise kavad – liikmesriigid peaksid analüüsima investorite kodakondsuse ja elamislubadega seotud rahapesuriske.
5.JÄRELDUS
Komisjon jälgib asjaomase riigiülese riskihinnangu soovituste rakendamist ka edaspidi ning esitab taas aruande hiljemalt 2021. aastal. Läbivaatamisel hinnatakse muu hulgas seda, kuidas ELi ja riigi tasandi meetmed mõjutavad riskitasemeid, ning uuritakse õigusraamistiku uusimate muudatuste mõju. Samuti viib komisjon ellu uuringu neljanda rahapesuvastase direktiivi tõhusa rakendamise kohta liikmesriikides.