EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52011DC0455
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS European Agenda for the Integration of Third-Country Nationals
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN Europeisk agenda för integration av tredjelandsmedborgare
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN Europeisk agenda för integration av tredjelandsmedborgare
/* KOM/2011/0455 slutlig */
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN Europeisk agenda för integration av tredjelandsmedborgare /* KOM/2011/0455 slutlig */
INNEHÅLLSFÖRTECKNING 1........... FÖRVERKLIGA MIGRATIONENS
POTENTIAL GENOM INTEGRATION... 2 2........... INTEGRATION ÄR ETT GEMENSAMT
ANSVAR.............................................. 3 A. INTEGRATION GENOM DELTAGANDE........................................................................... 4 B. FLER ÅTGÄRDER PÅ LOKAL NIVÅ.................................................................................. 8 C. URSPRUNGSLÄNDERNAS MEDVERKAN..................................................................... 10 3........... VÄGEN FRAMÅT.................................................................................................... 11
1.
FÖRVERKLIGA MIGRATIONENS POTENTIAL GENOM
INTEGRATION
De senaste årtiondena har de flesta av EU:s
medlemsstater upplevt ökande migration. Migranter från tredjeländer utgör
ungefär 4 % av EU:s totala befolkning[1].
Befolkningssammansättningen har förändrats och fortsätter att förändras, och de
europeiska samhällena blir alltmer mångskiftande. Detta innebär nya
förutsättningar för den sociala sammanhållningen och för hur regeringar ska
svara på befolkningens oro. Europa påverkas också i hög grad av demografiska
förändringar, t.ex. en åldrande befolkning, längre medellivslängd och en
minskande befolkning i arbetsför ålder[2].
Den lagliga migrationen kan påverka dessa fenomen, samtidigt som man maximalt
utnyttjar den arbetskraft och de kunskaper som redan finns inom EU och
därigenom förbättrar produktiviteten i EU:s ekonomi. De demografiska trenderna
varierar från region till region och kräver skräddarsydda lösningar. EU måste
hitta ett sätt att hantera sina mångskiftande och mångkulturella samhällen
genom att bättre integrera sina migranter, om de fulla fördelarna med
migrationen ska ge maximal effekt. I Europa 2020-strategin[3] och i Stockholmsprogrammet[4] erkänns fullt ut den potential
som finns i migration för att bygga en konkurrenskraftig och hållbar ekonomi,
och i båda dokumenten fastställs som ett tydligt politiskt mål en äkta
integration av lagliga migranter, med utgångspunkt i respekten för och
främjandet av mänskliga rättigheter[5]. Medlemsstaterna har bekräftat sitt åtagande
att ytterligare utveckla grundtanken om integrationen som en drivkraft för
ekonomisk utveckling och social sammanhållning för att migranterna bättre ska
kunna bidra till ekonomisk tillväxt och kulturell mångfald[6]. Det finns redan en ram för
samarbetet inom EU om integration genom de gemensamma grundprinciperna för en
integrationspolitik för invandrare inom Europeiska unionen, som rådet enades om
2004.[7]
I de gemensamma grundprinciperna framhålls att integration är en dynamisk
dubbelriktad process med ömsesidigt tillmötesgående mellan migranter och de
samhällen som tar emot dem. Alla de åtgärder som EU-kommissionen lade fram 2005
i En gemensam agenda för integration har slutförts[8], Men den sociala, ekonomiska
och politiska situationen har förändrats och alla integrationsåtgärder nådde
inte de uppsatta målen. Det krävs också att migranterna vill och engagerar sig
för att bli en del av det samhälle som tar emot dem. Nu finns en tydlig grund för samordnade
insatser i och med att en ny bestämmelse införts i fördraget om EU-stöd för att
främja integrationen av lagligen bosatta tredjelandsmedborgare[9] (artikel 79.4 i EUF-fördraget),
men utan harmoniserande åtgärder. I dessa åtgärder måste man beakta att den
demografiska, sociala, ekonomiska och politiska bakgrunden har förändrats. Siffror[10]
bekräftar att några av de mest akuta problemen gäller · den låga sysselsättningsnivån bland migranter, särskilt bland
kvinnorna, · stigande arbetslöshet och att många är överkvalificerade, · ökad risk för social utestängning, · skillnader i utbildningsnivå, och · allmänhetens oro över migranternas bristande integration. Den förnyade europeiska agendan för
integration av tredjelandsmedborgare är ett bidrag till debatten om hur vi
bättre ska förstå och stödja integrationen. Det krävs en mängd olika metoder
för att lösa de varierande integrationsproblem som olika typer av migranter
(låg- och högutbildade och personer som åtnjuter internationellt skydd) ställs
inför. EU behöver en positiv inställning till mångfald och starka garantier för
grundläggande rättigheter och likabehandling grundade på ömsesidig respekt för
olika kulturer och traditioner. Det krävs också åtgärder som inriktas på
särskilt utsatta grupper av migranter. Det här meddelandet belyser de mest angelägna
gemensamma europeiska integrationsproblemen. Det innehåller förslag till
rekommendationer och åtgärdsområden. Tillsammans med det åtföljande
arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar ger det en översikt över
EU-initiativ till stöd för integrationen av tredjelandsmedborgare. EU kan bidra
till att styra och vägleda medlemsstaternas insatser via olika instrument, men
den europeiska agendan för integration kan inte genomföras enbart med hjälp av
EU-instrument. Integration är en dynamisk långsiktig process som kräver insatser från ett brett spektrum av
aktörer på olika politikområden och på olika nivåer. Därför riktas
rekommendationerna i det här meddelandet till alla aktörer som är inblandade i
integrationsprocessen.
2.
INTEGRATION ÄR ETT GEMENSAMT ANSVAR
Det ovanstående visar tydligt att
integrationspolitiken bör skapa gynnsamma villkor för att underlätta
migranternas deltagande i det sociala, kulturella och ekonomiska livet och
bidra till att tillvara den potential som finns inbyggd i migration. Äkta
lösningar på integrationsproblem måste sökas i varje enskilt nationellt eller
lokalt sammanhang, men eftersom problemen är gemensamma för många av
medlemsstaterna kan det vara idé att utbyta erfarenheter. Även om det inte
tillhör EU:s befogenheter att fastställa integrationsstrategier kan EU
tillhandahålla en ram för övervakning, benchmarking och utbyte av bästa praxis
och skapa incitament genom de europeiska finansieringsinstrumenten. Exempel på
bästa praxis och kunskapsutbyte presenteras i det bifogade arbetsdokumentet
från kommissionens avdelningar. Integrationen är kopplad till en
lagstiftningsram och till en politik som utformas och samordnas på EU-nivå[11]. Att garantera en rättslig ram
för likabehandling och en adekvat nivå för alla migranters rättigheter ingår i
EU:s åtgärder för att stödja integration. Integrationsrelaterade prioriteringar
bör beaktas fullt ut på alla relevanta områden så att de på ett enhetligt sätt
bidrar till att integrationsproblemen åtgärdas och även till att politiska
prioriteringar uppfylls. Integration är en ständigt pågående process
som kräver noggrann uppföljning, ständiga ansträngningar, innovativa strategier
och djärva idéer. Lösningarna är inte lätta att finna men om EU lyckas
integrera migranterna kommer detta att väsentligt bidra till att EU uppnår
målen i Europa 2020-strategin, nämligen att höja sysselsättningsgraden med
minst 75 % till år 2020, minska andelen ungdomar som slutar skolan i
förtid till mindre än 10 %, öka den andel av befolkningen som har avslutad
högre utbildning och lyfta 20 miljoner personer ur fattigdom och social utslagning[12]. De föreslagna åtgärderna inriktas på följande
nyckelområden: A. Integration genom deltagande B. Fler åtgärder på lokal nivå C. Medverkan av ursprungsländerna A. INTEGRATION GENOM DELTAGANDE Integrationen börjar på gräsrotsnivå och
integrationspolitiken bör alltså utformas utifrån ett nerifrån- och
upp-perspektiv, nära den lokala nivån. En sådan politik omfattar åtgärder som
stöd till språkinlärning, introduktionsåtgärder, tillträde till
arbetsmarknaden, allmän utbildning och yrkesutbildning, bekämpande av
diskriminering, vilket allt har som syfte att öka migranternas deltagande i
samhället. Integration handlar också om åtagande från det
mottagande samhället att ta emot migranterna, respektera deras rättigheter och
deras kultur och informera dem om deras skyldigheter. Samtidigt måste
migranterna vara villiga att integreras och respektera de regler och
värderingar som finns i det samhälle där de lever. 1. Migranternas
socioekonomiska bidrag 1.1. Språkinlärning Det råder stor enighet om att språkinlärning
är av avgörande betydelse för integration. Bättre språkkunskaper leder till
bättre möjligheter att få jobb, ger migranterna oberoende och ökar
invandrarkvinnornas deltagande på arbetsmarknaden. Språkkurser och introduktionsprogram måste
vara tillgängliga både ekonomiskt och geografiskt. Det är viktigt att erbjuda
språkkurser på olika nivåer beroende på deltagarnas kunskaper och
förutsättningar att lära. Den gemensamma europeiska referensramen för språk
(CEFR), som har utarbetats av Europarådet som grund för ömsesidigt erkännande
av språkkvalifikationer, kan vara lämplig när språkfärdighetsnivåerna ska
fastställas[13].
1.2. Deltagande
på arbetsmarknaden I många medlemsstater är skillnaderna
betydande i sysselsättningsnivå mellan tredjelandsmedborgare och
medlemsstaternas medborgare. År 2010 var den genomsnittliga
sysselsättningsgraden för tredjelandsmedborgare i åldrarna 20–64 år tio
procentandelar lägre än för den totala befolkningen i samma åldersgrupp på
EU-nivå[14].
Framförallt var sysselsättningsnivån bland invandrarkvinnor betydligt lägre än
både den genomsnittliga sysselsättningsgraden och sysselsättningsgraden bland
manliga invandrare[15].
Eftersom ett deltagande i arbetsmarknaden är ett av de bästa och mest konkreta
sätten att integreras i samhället, måste ansträngningarna för att minska
skillnaderna inriktas både på arbetskraftsmigranter och migranter som kommer
till EU för att återförenas med sin familj eller som har beviljats
internationellt skydd. Andelen överkvalificerade bland
tredjelandsmedborgare, särskilda bland kvinnor[16],
är märkbar i alla medlemsstater där det finns tillgängliga uppgifter.
Arbetslösa migranter eller migranter som anställts för ett jobb som de är
överkvalificerade för, innebär en underutnyttjad resurs och slöseri med
humankapital. Dessutom kan migranterna uppleva denna situation som nedsättande.
Det bör inrättas tjänster för personer som
har till uppgift att få kvalifikationer och kompetenser från ursprungsländerna
erkända för att underlätta invandrarnas möjligheter att få jobb som matchar
deras kompetens. Ett första steg
är att skaffa oss bättre verktyg för att kartlägga utbildningsbakgrund,
tidigare arbetslivserfarenhet, examensbevis och kvalifikationers jämförbarhet
och att fastställa eventuella utbildningsbehov. Det är också viktigt att informationen om
lediga jobb är tydlig och att de offentliga arbetsförmedlingarna ger sitt stöd.
Arbetsgivarna och arbetsmarknadens parter spelar en avgörande roll för att
främja mångfald och bekämpa diskriminering. Migranternas viktiga roll som
företagare och deras förmåga till kreativitet och innovation bör också stärkas[17] med stöd från myndigheterna
genom information om villkor för att starta företag. Introduktionsprogram bör organiseras för att
stödja nyanlända migranters inträde på arbetsmarknaden och på andra viktiga
områden i de mottagande samhällena. Introduktionsåtgärder
kan utformas som ett avtal för att garantera att det sker ett åtagande, och
omfatta skyldigheter och rättigheter för båda parter. 1.3. Insatser
i utbildningssystemet De flesta EU-länderna har en ökande andel
studenter med invandrarbakgrund[18].
Skolsystemen måste anpassas till den ökande mångfalden bland eleverna för att
kunna tillhandahålla undervisning av god kvalitet och tillvarata den potential
som finns i mångfalden. Åtgärder som vidtas redan när barnen i små, med början
redan i förskoleåldern, underlättar en framgångsrik språkinlärning. Den genomsnittliga utbildningsnivån hos
tredjelandsmedborgare är lägre än motsvarande siffra för EU-medborgare.[19] Det finns en större risk att
ungdomar med invandrarbakgrund slutar skolan utan att genomgå en fullständig
gymnasieutbildning. Därför behövs ytterligare ansträngningar för att förhindra
att invandrarungdomar lämnar skolan i förtid[20]. Lärare och övrig personal bör utbildas i att hantera
mångfald. Att rekrytera migranter som lärare eller personal inom barnomsorgen
kan också vara ett sätt att både uppmuntra inlärningen i klasser med många
migranter och göra de nationella utbildningssystemen öppnare för andra
europeiska eller utomeuropeiska kulturer, Språkkurser för föräldrar i samband
med studievägledning för barnen, mentorsystem och handledare är exempel på bra
åtgärder. Skolor i särskilt missgynnade områden med hög koncentration av
invandrarungdomar skulle kunna utarbeta specialprogram, mentorskap och
tillhandahålla vidareutbildning så att ungdomarna klarar sig bättre i
konkurrensen. 1.4. Garantera
bättre levnadsvillkor Åtgärder för social integration som riktar sig
till migranter bör syfta till att avlägsna de eventuella hinder som stoppar
faktisk tillgång till sociala tjänster och hälso- och sjukvård, och att bekämpa
fattigdom och utestängning av de mest utsatta[21].
Integrationen av personer som åtnjuter internationellt skydd bör ägnas särskild
uppmärksamhet. De har dessutom ofta traumatiska upplevelser bakom sig vilket
kräver särskild social och psykologisk vård. Politiken bör därför utformas så
att den minimerar isolering och begränsningar av rättigheter för dessa
personer, och garanterar effektiv språkundervisning, tillgång till bostad och
hälso- och sjukvård i hälsovårdssystem som främjar integration och kulturellt
anpassade hälsoprogram. Politiken bör också inriktas på att ge tillgång till
yrkesutbildning och hjälp med att söka arbete. Även situationen för tredjelandsmedborgare med
romsk bakgrund som lagligen vistas i EU kräver särskild uppmärksamhet. 1.5. Bättre
användning av EU-medel En bättre användning av befintliga
EU-instrument skulle främja migranternas deltagande och genomförandet av en
integrationspolitik med ett nerifrån- och upp-perspektiv. Europeiska fonden för
integration av tredjelandsmedborgare och Europeiska flyktingfonden stöder
åtgärder som mottagnings- och introduktionsprogram, deltagande i det sociala
livet och i samhällslivet samt lika tillgång till tjänster. De kompletteras av
åtgärder som ska underlätta tillträdet till och integrationen på
arbetsmarknaden och som finansieras via Europeiska socialfonden. Dessutom kan
Europeiska regionala utvecklingsfonden ge stöd till ett brett spektrum av
integrationsåtgärder med anknytning till regional utveckling. Rekommendationer Medlemsstaterna
bör ·
se till att det erbjuds språkkurser som svarar
mot migranternas olika behov under integrationsprocessen, ·
anordna introduktionsprogram för nyanlända
migranter, inklusive språkkurser och samhällsorienterande kurser. Programmen
bör bemöta invandrarkvinnornas särskilda behov för att främja deras deltagande
på arbetsmarknaden och stärka deras ekonomiska oberoende. ·
vidta åtgärder för att bedöma den enskildes
behov och validera kvalifikationer och yrkeserfarenhet, ·
öka arbetsmarknadsdeltagande för migranter genom
en aktiv arbetsmarknadspolitik, ·
ge lärare och skolledare kompetens att hantera
mångfald. Rekrytera lärare med invandrarbakgrund. öka invandrarbarnens
deltagande i förskola och ·
se till att utsatta invandrargruppers särskilda
behov ges särskild uppmärksamhet. Kommissionen
bör ·
anordna utbyte av praxis och politiksamordning
inom sysselsättning, utbildning och socialpolitik och ·
se till att EU:s befintliga ekonomiska
instrument används på ett bättre sätt för att stödja migranternas deltagande. 2. Rättigheter och skyldigheter – uppnå likabehandling och
samhörighetskänsla Respekten för universella värden och
grundläggande mänskliga rättigheter fastställs i fördraget. Det bör göras
större ansträngningarna för att bekämpa diskriminering och ge migranterna
bättre möjligheter att bli insatta i EU:s och dess medlemsstaters grundläggande
värderingar. Migranternas medverkan i den demokratiska
processen är viktig för att de ska integreras. Lagstiftningsmässiga och
strukturella hinder för migranters deltagande i politiken måste undanröjas i
möjligaste mån. Representanter för migranter, även kvinnor, bör i
större utsträckning delta i utformningen och genomförandet av
integrationspolitiken och integrationsprogrammen. Uppsökande program och praktikplatser kan
också bidra till att bygga upp kapaciteten inom invandrarorganisationer och
uppmuntra och stödja dessa organisationers deltagande på lokal nivå, till
exempel i skolstyrelser och bostadsförvaltningar. Åtgärder för att stärka det demokratiska
deltagandet kan omfatta utbildning och mentorer, rösträtt för migranter i
lokalval samt inrättande av lokala, regionala och nationella rådgivande organ,
för att uppmuntra entreprenörskap, kreativitet och innovation[22]. Rekommendationer Medlemsstaterna
bör garantera ·
åtgärder för att praktiskt genomföra principen
om likabehandling av personer och förebygga såväl institutionell diskriminering
som vardagsdiskriminering från allmänheten och ·
att hinder för migranternas deltagande i
politiken undanröjs. Representanter för
migranter bör i större utsträckning delta i utformningen och genomförandet av
integrationspolitiken och integrationsprogrammen. Kommissionen
bör garantera ·
ett fullständigt
och korrekt genomförande av befintliga direktiv om icke-diskriminering och om
laglig migration. B. FLER ÅTGÄRDER PÅ LOKAL NIVÅ Integrationspolitik bör utformas och
genomföras med aktivt deltagande av lokala myndigheter. Lokala myndigheter har
ansvaret för en rad olika tjänster och verksamheter och spelar en viktig roll
för att skapa interaktion mellan migranter och mottagarsamhället. 1. Åtgärder
i särskilt missgynnade stadsområden Många migranter
bosätter sig i städer, där de möter särskilda integrationsproblem.
Integrationspolitiken måste särskilt ta upp problemen i missgynnade
bostadsområden så att man i stadsområdena får möjlighet att stimulera
ekonomiska och kulturella aktiviteter och bidra till den sociala
sammanhållningen. Kontrakt eller andra överenskommelser
mellan nationella, regionala och lokala myndigheter har med framgång utarbetats
i flera medlemsstater för att stödja stadsutveckling. Det är absolut avgörande
att representanter för lokala organisationer och invånare i områdena är
delaktiga i sådana överenskommelser. En äkta integration kräver också
stödåtgärder för att garantera sociala infrastrukturer och stadsförnyelse,
grundad på en övergripande metod för att undvika segrering. 2. Bättre
samarbete mellan olika nivåer Även om
integrationsåtgärderna i huvudsak gäller lokala myndigheter, är nära samarbete
mellan myndigheter på olika nivåer viktigt för att samordna tillhandahållande,
finansiering och utvärdering av tjänster. En effektiv integration kan bara bli
verklighet genom partnerskap mellan alla aktörer, som EU-institutionerna,
medlemsstaterna och nationella, regionala och lokala aktörer. EU kan
tillhandahålla en ram för övervakning, benchmarking och utbyte av bästa praxis
på flera myndighetsnivåer och skapa incitament för att främja fungerande lokala
och regionala modeller. ”Territorialpakter” mellan relevanta aktörer
på olika nivåer skulle ge alla deltagare den flexibilitet som krävs när det
gäller medel för att uppnå vissa politiska mål och samtidigt ge möjlighet för
att effektivisera politiska instrument, finansieringskanaler och förfaranden.
Regionkommittén kan spela en roll i detta sammanhang. Exempel: INTI-Cities-projektet utformades för att lokala
integrationsstrategier samt rutiner och metoder för styrning skulle bedömas på
grundval av riktmärken. Inti-Cities-projektet testades med goda resultat i
Helsingfors, Rotterdam, Malmö, Düsseldorf, Genua och Lyon. Vidare utvecklades
Dive-projektet för att bedöma hur kommunerna tillämpar principerna om mångfald
och jämlikhet i sin roll som arbetsgivare, köpare av varor och tjänster,
beslutsfattare och tjänsteleverantör. Riktmärket i Dive-projektet tillämpades
ute på fältet i Amsterdam, Leeds, Berlin och Rom. De städer som deltog i Dive
har förbundit sig att följa stadgan för ”integrating cities”[23]. Regionen Valencia har en rättslig ram för att främja
aktivt samarbete mellan en rad aktörer för att integrera nyanlända invånare.
Dessutom har en ”invandringspakt” undertecknats mellan den regionala
regeringen, fackföreningarna och arbetsgivarorganisationer om hur man ska
hantera mångfalden på arbetsplatserna och uppmana arbetstagare som är migranter
till aktivt deltagande. I en lokal ”integrationspakt” för man samman
myndigheter på lokal, provinsiell och regional nivå för att stärka samarbete
och garantera samstämmighet i åtgärder som tas fram i olika områden för att
stödja integration. 3. Ekonomiskt
stöd från EU till lokala åtgärder Europeiska fonden för integration av
tredjelandsmedborgare har visat sig vara värdefull för att stödja
medlemsstaternas ansträngningar att göra det möjligt för tredjelandsmedborgare
att uppfylla villkoren för bosättning och för att underlätta deras integration.[24] För nästa fleråriga budgetram
föreslår kommissionen att strukturen på utgiftsinstrumenten förenklas genom att
antalet program minskas till två pelare, inklusive en migrations- och asylfond[25]. Ett inslag kommer att vara
åtgärder som stöder tredjelandsmedborgares integration. Finansieringen kommer
också att innehålla en extern del som gäller åtgärder både inom EU och i
tredjeländer. EU-finansieringen bör i framtiden utgå från en
lokal, mer målinriktad strategi och stödja konsekventa strategier som särskilt
utformats för att främja lokal integration. Dessa strategier bör huvudsakligen
genomföras av lokala eller regionala myndigheter och icke-statliga aktörer
utifrån deras särskilda förutsättningar. Resultaten bör mätas genom deras
bidrag till det övergripande målet om ökad delaktighet, på grundval av 1) högre
sysselsättningsgrad, 2) högre utbildningsnivå, 3) bättre social integration och
4) aktivt medborgarskap. Rekommendationer Medlemsstaterna
bör garantera ·
övergripande integrationsstrategier som utformas
och genomförs med aktivt deltagande av lokala och regionala aktörer och med ett
nedifrån- och uppåt-perspektiv. Aktörer på
alla nivåer bör stödja ·
”territoriella pakter”, som fungerar som en ram
för samarbetet mellan berörda aktörer på olika nivåer och som bör tas fram för
utformningen och genomförandet av en integrationspolitik. Kommissionen
bör stödja ·
lokala och regionala aktörers deltagande i
utformningen av integrationspolitiken inom ramen för EU-program, i form av ett
strategiskt partnerskap med Regionkommittén och europeiska nätverk av städer
och regioner samt ·
en ökad samordning av programplaneringen av EU:s
befintliga finansieringsinstrument, genom att inrikta dem på lokala åtgärder. Detta bör göras genom att man använder sig
av Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare, Europeiska
flyktingfonden, Europeiska socialfonden och Europeiska regionala
utvecklingsfonden. C.
URSPRUNGSLÄNDERNAS MEDVERKAN Ursprungsländerna kan stödja
integrationsprocessen på tre sätt: 1) förbereda integrationen redan innan
migranterna lämnar landet. 2) stödja migranterna när de befinner sig i EU,
t.ex. via ambassaderna. 3) förbereda migranternas tillfälliga eller definitiva
återflytt med de erfarenheter och den kunskap de förvärvat. 1. Åtgärder
före avresan till stöd för integration Ursprungsländerna skulle kunna bistå migranter
med information före avresan om t.ex. viseringskrav och arbetstillstånd men
också med språkundervisning eller genom att erbjuda yrkesutbildning för att
höja deras kompetens. Tredjeländer bör få stöd till sådana åtgärder före avresa
och också till att förbättra metoderna för erkännande av migranternas
kvalifikationer och kompetens. Kommissionen kommer senare i år att lansera
EU:s invandringsportal för att hjälpa personer som vill migrera till EU att
skaffa sig nödvändig information om ansökningsförfarandena. 2. Givande
kontakter mellan diasporagrupper och deras ursprungsländer Penningöverföringar och överföring av
kompetens, innovation och kunskaper kan främja hållbara investeringar och
utvecklingen i ursprungsländerna. Entreprenörskap över gränserna bör främjas
genom en mer dynamisk strategi som gynnar företagare som är verksamma både i EU-medlemsstater
och i partnerländer. Sådana företag kan skapa sysselsättning i
ursprungsländerna och ge positiva effekter både när det gäller migranternas
integration och ökad handel mellan länderna. 3. Cirkulär
migration och utvecklingen i ursprungsländerna Tillfälliga migranter och cirkulärmigranter
bör få stöd av en rättighetsbaserad ram som ger dem en tydlig rättslig
ställning och underlättar deras rörlighet. Partnerskap för rörlighet med
partnerländer kan vara en lämplig ram för att främja integrationsinitiativ i
EU-medlemsstaterna och skulle även gynna ursprungsländerna. Positiva politiska
budskap från båda sidor kan bidra till att skapa gynnsammare förutsättningar
för integration och också gynna tillfällig och cirkulär migration. Rekommendationer Medlemsstaterna
och ursprungsländerna bör garantera ·
stöd till migranter före avresan från
ursprungslandet för att underlätta integration bör ingå i ramarna för dialog
och samarbete mellan EU och partnerländer. Bättre rutiner för erkännande av
migranternas kvalifikationer och kompetens är avgörande i detta sammanhang.
3.
VÄGEN FRAMÅT
Det är ytterst viktigt att hantera
integrationen väl för att vi ska få ut den fulla potential som finns i den –
både för migranterna själva och för EU. En ändamålsenlig integrationspolitik är
grundläggande för att förena ekonomisk tillväxt med social sammanhållning och
för att hantera det allt brokigare europeiska samhället. Detta kräver att vi för en strukturerad och välunderbyggd debatt. Det
behövs också samstämmiga strategier för att migranterna ska integreras bättre i
de samhällen där de bor.
3.1.
Stärkt samarbete, samråd och samordning
Integrationsproblemen
måste bemötas i partnerskap mellan nationella regeringar och regionala och
lokala myndigheter, och genom dialog med relevanta aktörer på alla
myndighetsnivåer. Starkare samarbete med ursprungsländerna behövs också. En
metod i tre steg mellan migranter, mottagande samhällen och ursprungsländer
skulle kunna stärkas. EU bör ge det stöd som krävs för denna process. Kommissionen spelar en viktig roll för att
sammanföra berörda aktörer till en dialog om de viktigaste
integrationsproblemen. Utbytet av kunskap och bästa praxis mellan
medlemsstaterna sker inom nätverket av nationella kontaktpunkter för
integration som skulle kunna vidareutvecklas genom särskilda möten och
riktmärkning. Samordning och uppföljning av den politiska utvecklingen mellan
EU-institutionerna, i nära samarbete med medlemsstaterna, inom ramen för
befintliga politiska ramar kan bidra till en effektivare och mer ändamålsenlig
integrationspolitik. Företrädare för
det civila samhället på medlemsstats- och EU-nivå möts i det europeiska
integrationsforum som inrättades av kommissionen i samarbete med Europeiska
ekonomiska och sociala kommittén. Samrådsprocessen bör stärkas ytterligare
genom strategiska möten, till exempel med Regionkommittén och sammanslutningar
av städer. Forumet kan i sin tur stödjas av nationella, regionala och lokala
forum. På den europeiska integrationswebbplatsen har man samlat viktig
information från olika aktörskategorier så att den blir ett viktigt interaktivt
redskap för informationsutbyte som ska utvecklas ytterligare genom
webbprofiler.
3.2.
En flexibel europeisk ”verktygslåda”
I syfte
att stärka samordningen och öka erfarenhetsutbytet håller man på att ta fram en
flexibel uppsättning europeiska verktyg som ger de nationella myndigheterna
möjlighet att välja de åtgärder som de anser passar bäst till deras
förutsättningar. Så kallade europeiska moduler är under
planering, till stöd för politik och metoder. Modulerna bygger på
medlemsstaternas och andra aktörers erfarenheter och kan anpassas för att
bemöta de olika medlemsstaternas, regionernas och städernas behov[26]. Modulerna skulle utgöra en
europeisk referensram för utformningen och genomförandet av integrationspraxis
i medlemsstaterna. Modulerna tas fram inom tre tematiska områden: 1)
introduktions- och språkkurser, 2) starkt engagemang från mottagarsamhället och
3) aktivt deltagande från migranternas sida i alla aspekter av samhällslivet.
3.3.
Resultatuppföljning
Migrations- och
integrationspolitiken är i hög grad beroende av statistik av hög kvalitet för
politikutformningen och resultatuppföljningen. EU-institutionerna och
medlemsstaterna måste arbeta tillsammans för att utarbeta en ram för att strama
upp migrationsstatistiken och öka kapaciteten att samla in och offentliggöra
statistik om migranter och deras sociala och ekonomiska situation. Gemensamma europeiska ”indikatorer” har
fastställts för fyra områden som är relevanta för integration, nämligen
sysselsättning, utbildning, social integration och aktivt medborgarskap[27]. De kommer att användas för
att följa upp resultaten av integrationspolitiken i syfte att öka
jämförbarheten och förstärka den europeiska lärandeprocessen. Gemensamma
indikatorer kommer att möjliggöra en bedömning av ansträngningarna för att
stödja integration i förhållande till EU:s mål för sysselsättning, utbildning
och social integration för att stärka samordningen av nationell politik och
EU:s politik. Kommissionen kommer att kontrollera utvecklingen och lägga
fram rekommendationer i dialog med medlemsstaterna. Rekommendationer Kommissionen
bör stödja ·
ytterligare
användning och samordning av europeiska plattformer för samråd och
kunskapsutbyte (däribland nationella kontaktpunkter för integration, det
europeiska integrationsforumet och den europeiska webbplatsen om integration)
så att de på ett bättre sätt kan bidra till beslutsprocessen samt övervakningen
och samordningen av politiken, ·
ytterligare arbete
med en flexibel verktygslåda, som bland annat innehåller s.k. europeiska
moduler, för att stödja politik och praxis på nationell och lokal nivå; den ska
tillämpas, inom ramen för en strategisk allians med Regionkommittén, av
nationella, regionala och lokala myndigheter och av det civila samhället,. ·
gemensamma
europeiska ”indikatorer” för sysselsättning, utbildning, social delaktighet och
aktivt medborgarskap som kommer att vara till hjälp vid övervakningen av
resultaten av integrationspolitiken och som bör ligga till grund för en
systematisk uppföljning. [1] En uppdelning av befolkningen på medborgarskap 2010
visade att 32,4 miljoner utlänningar bor i EU:s 27 medlemsstater (6,5 % av
den totala befolkningen), varav 12,3 miljoner var EU-medborgare som bodde i en
annan medlemsstat och 20,1 miljoner var medborgare i ett land utanför EU
(4 % av den totala befolkningen). Se http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/population/introduction
[2] Befolkningsökningen i EU under senare år har
huvudsakligen berott på nettoinvandring Samtidigt har EU upplevt en minskande
invandring under de senaste åren. Se Eurostat, Statistics in focus, 1/2011,
http://epp.eurostat.ec.europa.eu/cache/ITY_OFFPUB/KS-SF-11-001/EN/KS-SF-11-001-EN.PDF. [3] Slutsatser från Europeiska rådets möte den 25–26 mars
2010, EUCO 7/10, CO EUR 4, CONCL 1. [4] Stockholmsprogrammet – ett öppet och säkert Europa i
medborgarnas tjänst och för deras skydd (EUT C 115, s. 1). [5] Den årliga tillväxtöversikten för 2011, som är en
sammanfattning av de insatser som är nödvändiga för att EU ska nå målen i
Europa 2020-strategin, visar på behovet av snabba reformer för att främja
kompetens och skapa incitament till att arbeta både för den inhemska
befolkningen och för migranter, KOM(2011) 11 slutlig, bilaga 2, makroekonomisk
rapport. [6] Slutsatser från rådet och företrädarna för
medlemsstaternas regeringar om integrationen som en drivande kraft för
utveckling och social sammanhållning, rådets dokument 9248/10. [7] Rådets dokument 14615/04, 19.11.2004. [8] KOM(2005) 389 slutlig, SEK(2010)
357 slutlig. [9] Med tredjelandsmedborgare avses migranter som kommer
från länder utanför EU och som inte har medborgarskap i något EU-land. Denna
grupp omfattar både personer som är födda i ett land utanför EU och personer
som är födda i EU men som inte är medborgare i ett medlemsland. [10] Se det åtföljande arbetsdokumentet från kommissionens
avdelningar. [11] En översikt över nyare EU-initiativ till stöd för
integration av tredjelandsmedborgare finns i det åtföljande arbetsdokumentet
från kommissionens avdelningar. [12] Slutsatser från Europeiska rådets möte den 25–26 mars
2010, EUCO 7/10, CO EUR 4, CONCL 1. [13] Se CEFR, http://www.coe.int/t/dg4/linguistic/cadre_en.asp.
[14] År 2010 var den genomsnittliga sysselsättningsgraden för
den totala befolkningen i åldrarna 20–64 år 68,6 % (jämfört med
69,1 % år 2009) och för tredjelandsmedborgare i samma ålder 58,5 %
(jämfört med 59,1 % år 2009). [15] I den ålder då flest är yrkesverksamma, dvs. åldrarna
25–54 år, var sysselsättningsgraden för kvinnor bland tredjelandsmedborgarna
2010 nästan 20 procentandelar lägre än den genomsnittliga sysselsättningsgraden
för alla kvinnor i samma åldersgrupp. Eurostat: Arbetskraftsundersökning,
kvartalsuppgifter om sysselsättningsgrad fördelade på kön, åldersgrupp och
medborgarskap – jämförelse av sysselsättningsgraden för EU-medborgare och
medborgare i länder utanför EU-27: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/employment_unemployment_lfs/data/database.
[16] Ethnic minority and Roma women in Europe: A case
for gender equality? Sammanfattande rapport, utarbetad för kommissionen
2009. [17] Ny statistik från handelskammaren i regionen Lombardiet
visar att 60 % av de nystartade företagen i regionen startats av
migranter, www.lom.camcom.it.
[18] Lägesrapport, SEK(2011) 526. Sett till hela EU är andelen
utländska medborgare i åldersgruppen 6–17 år 5,7 % och 7,9 % i
åldersgruppen 18–24. I Tyskland och Österrike är över 9 % av barnen i
åldersgruppen 6–17 år utländska medborgare, i Spanien och Irland över 11 %
och i Luxemburg 45 %. [19] Enligt EU:s arbetskraftsundersökning är migranter markant
underrepresenterade bland personer med medelhög utbildning och i mycket högre
grad överrepresenterade bland personer med den lägsta utbildningsnivån.
Samtidigt är andelen överkvalificerade tredjelandsmedborgare 45 % jämfört
med 29 % för EU-medborgare. Se
http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/employment_unemployment_lfs/data/database.
[20] KOM(2010)296 och KOM(2011)
18. [21] KOM(2010) 758. [22] Summary report of the fourth meeting of the European
Integration Forum, den 6-7 december 2010, http://ec.europa.eu/ewsi/UDRW/images/items/static_38_812142537.pdf.
[23] Se Integrating Cities webbplats, http://www.integratingcities.eu.
[24] Rådets beslut av den 25 juni 2007 om inrättande av
Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare för perioden
2007–2013 som en del av det allmänna programmet ”Solidaritet och hantering av
migrationsströmmar” (2007/435/EG). Det tillgängliga beloppet för hela perioden
uppgår till 825 miljoner euro. [25] KOM(2011) 500 slutlig. [26] Detta är en naturlig fortsättning på handboken om
integration för politiska beslutsfattare och praktiskt verksamma på området (Handbook
on Integration for policy-makers and practitioners). (Tredje upplagan av
handboken finns på den europeiska integrationswebbplatsen: http://ec.europa.eu/ewsi/en/resources/detail.cfm?ID_ITEMS=12892). [27] Slutsatser från rådets möte (rättsliga och inrikes frågor)
den 3–4 juni 2010, rådsdokument 9248/10. Eurostat Methodologies and Working
Papers, Indicators of Immigrant Integration - A Pilot Study,
Se
http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/product_details/publication?p_product_code=KS-SF-11-030.