EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 32011D0540
2011/540/EU: Commission Decision of 18 August 2011 on amending Decision 2007/589/EC as regards the inclusion of monitoring and reporting guidelines for greenhouse gas emissions from new activities and gases (notified under document C(2011) 5861) Text with EEA relevance
2011/540/EU: Kommissionens beslut av den 18 augusti 2011 om ändring av beslut 2007/589/EG vad gäller införande av riktlinjer för övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp från nya verksamheter och gaser [delgivet med nr K(2011) 5861] Text av betydelse för EES
2011/540/EU: Kommissionens beslut av den 18 augusti 2011 om ändring av beslut 2007/589/EG vad gäller införande av riktlinjer för övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp från nya verksamheter och gaser [delgivet med nr K(2011) 5861] Text av betydelse för EES
EUT L 244, 21.9.2011, p. 1–34
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
No longer in force, Date of end of validity: 31/12/2012; tyst upphävande genom 32012R0601
21.9.2011 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 244/1 |
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 18 augusti 2011
om ändring av beslut 2007/589/EG vad gäller införande av riktlinjer för övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp från nya verksamheter och gaser
[delgivet med nr K(2011) 5861]
(Text av betydelse för EES)
(2011/540/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG (1) i dess ändrade lydelse enligt direktiv 2004/101/EG (2), direktiv 2008/101/EG (3) och förordning (EG) nr 219/2009 (4), särskilt artiklarna 14.1 och 24.3, och
av följande skäl:
(1) |
Genom direktiv 2003/87/EG införs ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom unionen (nedan kallat systemet för utsläppshandel). |
(2) |
Enligt artikel 14.1 i direktiv 2003/87/EG i dess ändrade lydelse enligt direktiv 2004/101/EG, direktiv 2008/101/EG och förordning (EG) nr 219/2009 antog kommissionen beslut 2007/589/EG (5) om riktlinjer för övervakning och rapportering av utsläpp av växthusgaser. |
(3) |
Enligt artikel 24.3 i direktiv 2003/87/EG i dess ändrade lydelse enligt direktiv 2004/101/EG, direktiv 2008/101/EG och förordning (EG) nr 219/2009, får kommissionen på eget initiativ anta riktlinjer om övervakning av och rapportering om utsläpp när det gäller verksamheter, anläggningar och växthusgaser som inte förtecknas i bilaga I, förutsatt att övervakning och rapportering av dessa utsläpp kan utföras med tillfredsställande exakthet. |
(4) |
Enligt artikel 3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/29/EG av den 23 april 2009 om ändring av direktiv 2003/87/EG i avsikt att förbättra och utvidga gemenskapssystemet för handel med utsläppsrätter för växthusgaser (6) fortsätter artiklarna 14 och 24 i direktiv 2003/87/EG i dess ändrade lydelse enligt direktiv 2004/101/EG, direktiv 2008/101/EG och förordning (EG) nr 219/2009, att gälla till och med den 31 december 2012. |
(5) |
Genom direktiv 2009/29/EG införlivas nya gaser och verksamheter i systemet för utsläppshandel från och med 2013. Kommissionen bör anta riktlinjer för övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp som följer av nya verksamheter och gaser i syfte att införliva dessa verksamheter i EU:s system från och med 2013 och för eventuellt unilateralt införlivande i systemet före 2013. |
(6) |
Beslut 2007/589/EG bör därför ändras i enlighet med detta. |
(7) |
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från den kommitté som avses i artikel 23 i direktiv 2003/87/EG. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Beslut 2007/589/EG ska ändras på följande sätt:
1. |
Artikel 1 ska ersättas med följande: ”Artikel 1 Riktlinjerna för övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp från de verksamheter som anges i bilaga I till direktiv 2003/87/EG och från de verksamheter som införlivas enligt artikel 24.1 i direktivet fastställs i bilagorna I–XIV och XVI–XXIV till det här beslutet. Riktlinjerna för övervakning och rapportering av tonkilometerdata från luftfartsverksamhet för tillämpning enligt artikel 3e eller 3f i direktiv 2003/87/EG finns i bilaga XV. Dessa riktlinjer grundas på de principer som anges i bilaga IV till det direktivet.” |
2. |
Bilageförteckningen och följande bilagor ska ändras på följande sätt:
|
3. |
Följande bilagor ska läggas till:
|
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 18 augusti 2011.
På kommissionens vägnar
Connie HEDEGAARD
Ledamot av kommissionen
(1) EUT L 275, 25.10.2003, s. 32.
(2) EUT L 338, 13.11.2004, s. 18.
(4) EUT L 87, 31.3.2009, s. 109.
(5) EUT L 229, 31.8.2007, s. 1.
(6) EUT L 140, 5.6.2009, s. 63.
BILAGA I
Bilageförteckningen ska ändras på följande sätt:
1. |
Posterna för bilaga II och bilagorna IV–XII ska ersättas med följande:
|
2. |
Följande rubriker på de nya bilagorna XIX, XX, XXI, XXII, XXIII och XXIV ska läggas till:
|
BILAGA II
Bilaga I ska ändras på följande sätt:
1. |
I avsnitt 1 ”Inledning” ska ”bilagorna II–XI och XIII–XVIII” ersättas med ”bilagorna II–XI och XIII–XXIV”. |
2. |
I inledningsfrasen i avsnitt 2 ”Definitioner” ska ”bilagorna II–XVIII” ersättas med ”bilagorna II–XXIV”. |
3. |
Avsnitt 4.3 ”Övervakningsplanen” ska ändras på följande sätt:
|
4. |
Avsnitt 5 ska ändras på följande sätt:
|
5. |
I avsnitt 6.3 c tredje stycket ska ”, XVII och XVIII” ersättas med ”–XXIV”. |
6. |
I avsnitt 7.1 femte stycket ska ”XVIII” ersättas med ”XXIV”. |
7. |
Avsnitt 8 ska ändras på följande sätt:
|
8. |
I avsnitt 9 ska följande läggas till som nionde stycke: ”För produktion av primäraluminium ska dessutom följande uppgifter arkiveras:
|
9. |
Avsnitt 14.1 ska ändras på följande sätt: Fotnot 2 ska ersättas med följande: ”Ifylls endast om anläggningen måste rapportera till det europeiska registret över utsläpp och överföringar av föroreningar.” |
10. |
Ett nytt avsnitt 14.8 ska läggas till: ”14.8 RAPPORTERING AV PFC-UTSLÄPP FRÅN PRODUKTION AV PRIMÄRALUMINIUM
|
BILAGA III
Bilaga II ska ändras på följande sätt:
1. |
Rubriken till bilaga II ska ersättas med följande: |
2. |
I avsnitt 1 ska första stycket ersättas med följande: ”De verksamhetsspecifika riktlinjerna i den här bilagan ska användas för övervakning av utsläppen från förbränningsverksamheter som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG som utförs i anläggningar och definieras i artikel 3 t, och för övervakning av förbränningsutsläpp från andra verksamheter som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG som det hänvisas till i bilagorna III–XI och XVI–XXIV i dessa riktlinjer. Denna bilaga ska även användas för övervakning av utsläpp från förbränningsprocesser som ingår i en verksamhet som förtecknas i bilaga I till direktiv 2003/87/EG för vilka ingen annan verksamhetsspecifik bilaga i dessa riktlinjer tillämpas.” |
3. |
Avsnitt 2 ska ändras på följande sätt:
|
BILAGA IV
Bilaga IV ska ändras på följande sätt:
1. |
Rubriken till bilaga IV ska ersättas med följande: |
2. |
Avsnitt 1 första stycket ska ersättas med följande: ”Koksverk kan ingå i stålverk som tekniskt sett är direkt knutna till sintringsverksamheter och verksamheter för tackjärns- och ståltillverkning inklusive stränggjutning, som förorsakar ett intensivt energi- och materialutbyte (t.ex. masugnsgas, koksugnsgas, koks) under regelbunden drift. Om anläggningens tillstånd enligt artiklarna 4, 5 och 6 i direktiv 2003/87/EG omfattar hela stålverket och inte bara koksverket kan koldioxidutsläppen också övervakas för det integrerade stålverket i dess helhet med tillämpning av massbalansmetoden som specificeras närmare i punkt 2.1.1 i den här bilagan.” |
3. |
I avsnitt 2.1.1 b ”Kolinnehåll”, ”Nivå 1” ska inledningsfrasen ersättas med följande: ”Kolinnehållet i in- och utgående mängder beräknas från de referensfaktorer för utsläpp som anges för bränslen och material i bilaga I avsnitt 11 eller i bilagorna IV–X. Kolinnehållet beräknas på följande sätt:” |
BILAGA V
Bilaga V ska ändras på följande sätt:
1. |
Rubriken till bilaga V ska ersättas med följande: |
2. |
Avsnitt 1 första stycket ska ersättas med följande: ”Verksamheter för rostning, sintring och pelletering av metallhaltig malm kan utgöra en integrerad del av stålverk som tekniskt sett är direkt knutna till koksverk och verksamheter för tackjärns- och ståltillverkning inklusive stränggjutning. Sålunda sker ett intensivt energi- och materialutbyte (t.ex. masugnsgas, koksugnsgas, koks, kalksten) under regelbunden drift. Om anläggningens tillstånd enligt artiklarna 4, 5 och 6 i direktiv 2003/87/EG omfattar hela stålverket och inte bara verksamheten för rostning och sintring kan koldioxidutsläppen också övervakas för det integrerade stålverket i dess helhet. I sådana fall kan massbalansmetoden (punkt 2.1.1 i den här bilagan) tillämpas.” |
3. |
I avsnitt 2.1.1 b ”Kolinnehåll”, ”Nivå 1” ska inledningsfrasen ersättas med följande: ”Kolinnehållet i in- och utgående mängder beräknas från de referensfaktorer för utsläpp som anges för bränslen och material i bilaga I avsnitt 11 eller i bilagorna IV–X. Kolinnehållet beräknas på följande sätt:” |
BILAGA VI
Bilaga VI ska ändras på följande sätt:
1. |
Rubriken till bilaga VI ska ersättas med följande: |
2. |
Avsnitt 1 ska ändras på följande sätt:
|
3. |
I avsnitt 2.1.1 b ”Kolinnehåll”, ”Nivå 1” ska inledningsfrasen ersättas med följande: ”Kolinnehållet i in- och utgående mängder beräknas från de referensfaktorer för utsläpp som anges för bränslen och material i bilaga I avsnitt 11 eller i bilagorna IV–X. Kolinnehållet beräknas på följande sätt:” |
BILAGA VII
Bilaga VII ska ändras på följande sätt:
1. |
Rubriken till bilaga VII ska ersättas med följande: |
2. |
I avsnitt 2 ska första meningen ersättas med följande: ”I cementproduktionsverksamheter kommer koldioxidutsläppen från följande utsläppskällor och bränsle-/materialmängder:” |
BILAGA VIII
Bilaga VIII ska ändras på följande sätt:
1. |
Rubriken i bilaga VIII ska ersättas med följande: |
2. |
Avsnitt 2 ska ändras på följande sätt:
|
BILAGA IX
Bilaga IX ska ändras på följande sätt:
1. |
Rubriken till bilaga IX ska ersättas med följande: |
2. |
Avsnitt 2 ska ändras på följande sätt:
|
BILAGA X
Bilaga X ska ändras på följande sätt:
1. |
Rubriken till bilaga X ska ersättas med följande: |
2. |
I avsnitt 2 första raden ska ”I anläggningar för” ersättas med ”Vid”. |
BILAGA XI
Rubriken till bilaga XI ska ersättas med följande:
BILAGA XII
Rubriken till bilaga XII ska ersättas med följande:
BILAGA XIII
I bilaga XVI avsnitt 3 underavsnitt 3.1, i texten om Tin, ska följande läggas till efter ”bilagorna I–XII”: ”och XIX–XXIV”.
BILAGA XIV
Följande bilaga XIX ska läggas till:
”BILAGA XIX
Verksamhetsspecifika riktlinjer för produktion av natriumkarbonat och natriumvätekarbonat som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG
1. GRÄNSER OCH FULLSTÄNDIGHET
De verksamhetsspecifika riktlinjerna i den här bilagan ska tillämpas på utsläpp från anläggningar för produktion av natriumkarbonat och natriumvätekarbonat som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG.
2. FASTSTÄLLANDE AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
I anläggningar för produktion av natriumkarbonat och natriumvätekarbonat ingår bland andra följande utsläppskällor och bränsle-/materialmängder för koldioxidutsläpp:
— |
Bränslen som används i förbränningsprocesser, t.ex. i syfte att producera varmvatten eller ånga. |
— |
Råmaterial (t.ex. ventilationsgas från bränning av kalksten, i den mån den inte används för karbonatisering). |
— |
Rökgaser från tvättning eller filtrering efter karbonisering, i den mån de inte används för karbonisering. |
2.1 BERÄKNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
Eftersom natriumkarbonat och natriumvätekarbonat innehåller kol som härrör från processens insatsmaterial ska beräkningen av processutsläpp baseras på en massbalansmetod enligt avsnitt 2.1.1. Utsläpp från förbränning av bränslen kan antingen övervakas separat enligt avsnitt 2.1.2 eller beaktas i massbalansmetoden.
2.1.1 MASSBALANSMETODEN
Genom massbalansmetoden ska allt kol i insatsmaterial, lager och annan utförsel från anläggningen beaktas för fastställande av utsläppsnivån för växthusgaser, utom för utsläppskällor som övervakas i enlighet med avsnitt 2.1.2 i den här bilagan: Den mängd koldioxid som används för framställning av natriumvätekarbonat från natriumkarbonat ska betraktas som utsläpp. Följande ekvation ska användas:
Koldioxidutsläpp [t CO2] = (insatsmaterial – produkter – utförsel – lagerförändringar) * omvandlingsfaktor CO2/C
där:
— Insatsmaterial [t C]: allt kol som kommer innanför anläggningens gränser.
— Produkter [t C]: allt kol i produkter (1) och material, inklusive biprodukter, som lämnar anläggningens gränser.
— Utförsel [t C]: kol som förs utanför anläggningens gränser i flytande och/eller fast form, t.ex. genom att det töms i avlopp eller deponeras i avfallsupplag eller genom förluster. Utförsel innefattar inte utsläpp i atmosfären av växthusgaser eller koloxid.
— Lagerförändringar [tC]: ökat lager av kol inom anläggningens gränser.
Beräkningen ska då ske enligt följande:
Koldioxidutsläpp [t CO2] = (Σ (verksamhetsuppgifterinsatsmaterial * kolinnehållinsatsmaterial) – Σ (verksamhetsuppgifterprodukter * kolinnehållprodukter) – Σ (verksamhetsuppgifterutförsel * kolinnehållutförsel) – Σ (verksamhetsuppgifterlagerförändringar * kolinnehålllagerförändringar)) * 3,664
där:
a) Verksamhetsuppgifter
Verksamhetsutövaren ska analysera och rapportera massflödena till och från anläggningen och motsvarande lagerförändringar för alla berörda bränslen och material separat. Om kolinnehållet i ett massflöde normalt sett är relaterat till energiinnehållet (bränslen) kan verksamhetsutövaren för beräkning av massbalansen bestämma och använda kolinnehållet i relation till energiinnehållet [t C/TJ] i respektive massflöde.
Nivå 1
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 7,5 %.
Nivå 2
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 5 %.
Nivå 3
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 2,5 %.
Nivå 4
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 1,5 %.
b) Kolinnehåll
Nivå 1
Kolinnehållet i in- och utgående mängder beräknas från de referensfaktorer för utsläpp som anges för bränslen och material i avsnitt 11 i bilaga I eller i andra verksamhetsspecifika bilagor i dessa riktlinjer. Kolinnehållet beräknas på följande sätt:
Kolinnehåll [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t C]
Nivå 2
Verksamhetsutövaren tillämpar landspecifika kolinnehållssiffror för varje bränsle och material enligt den senaste nationella inventeringsrapport som varje medlemsstat lämnat till sekretariatet för FN:s ramkonvention om klimatförändringar.
Nivå 3
Kolinnehållet i in- och utgående mängder ska beräknas i enlighet med bilaga I avsnitt 13 beträffande representativ provtagning av bränslen, produkter och biprodukter och fastställande av deras kolinnehåll och biomassafraktion.
2.1.2 FÖRBRÄNNINGSUTSLÄPP
Utsläpp från förbränning av bränsle ska övervakas och rapporteras i enlighet med bilaga II, om de inte beaktas i massbalansen enligt avsnitt 2.1.1.
2.2 MÄTNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
Riktlinjerna för mätning i bilagorna I och XII ska tillämpas.
(1) I den här massbalansen ska all natriumvätekarbonat som framställts av natriumkarbonat behandlas som natriumkarbonat.”
BILAGA XV
Följande bilaga XX ska läggas till:
”BILAGA XX
Verksamhetsspecifika riktlinjer för produktion av ammoniak som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG
1. GRÄNSER OCH FULLSTÄNDIGHET
De verksamhetsspecifika riktlinjerna i denna bilaga ska användas vid övervakning av utsläpp från anläggningar för framställning av ammoniak enligt förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG.
Anläggningar för framställning av ammoniak kan vara en del av integrerade anläggningar inom kemi- eller raffinaderiindustrin som förorsakar ett intensivt energi- och materialutbyte. Koldioxidutsläpp kan uppstå när bränsle förbränns eller används som insatsmaterial i processen vid framställning av ammoniak. I ett antal anläggningar för framställning av ammoniak avskiljs koldioxid från produktionsprocessen och används för andra produktionsprocesser, t.ex. framställning av urea. Sådan avskild koldioxid ska bokföras som utsläppt.
2. FASTSTÄLLANDE AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
I anläggningar för produktion av ammoniak kommer koldioxidutsläppen från följande utsläppskällor och bränsle-/materialmängder:
— |
Förbränning av bränsle som ger värme för reformering eller partiell oxidation. |
— |
Bränsle använt som insatsmaterial i processen vid framställning av ammoniak (reformering eller partiell oxidation). |
— |
Bränslen som används i andra förbränningsprocesser, t.ex. i syfte att producera varmvatten eller ånga. |
2.1 BERÄKNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
2.1.1 FÖRBRÄNNINGSUTSLÄPP
Utsläpp från förbränning av bränsle som inte används som insatsmaterial i processen ska övervakas och rapporteras i enlighet med bilaga II.
2.1.2 UTSLÄPP FRÅN BRÄNSLE ANVÄNT SOM INSATSMATERIAL I PROCESSEN VID AMMONIAKFRAMSTÄLLNING
Utsläpp från bränsle använt som insatsmaterial i processen ska övervakas och rapporteras i enlighet med bilaga II.
2.2 MÄTNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
Riktlinjerna för mätning i bilagorna I och XII ska tillämpas.”
BILAGA XVI
Följande bilaga XXI ska läggas till:
”BILAGA XXI
Verksamhetsspecifika riktlinjer för produktion av vätgas och syntesgas som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG
1. GRÄNSER OCH FULLSTÄNDIGHET
De verksamhetsspecifika riktlinjerna i denna bilaga ska användas vid övervakning av utsläpp från anläggningar för framställning av vätgas och syntesgas enligt förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG. Där framställningen av vätgas är tekniskt integrerad i ett mineraloljeraffinaderi ska anläggningens verksamhetsutövare tillämpa de relevanta bestämmelserna i bilaga III i stället.
Anläggningar för framställning av vätgas eller syntesgas kan vara en del av integrerade anläggningar inom kemi- eller raffinaderiindustrin som förorsakar ett intensivt energi- och materialutbyte. Koldioxidutsläpp kan uppstå när bränsle förbränns eller används som insatsmaterial i processen.
2. FASTSTÄLLANDE AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
I anläggningar för produktion av vätgas eller syntesgas kommer koldioxidutsläppen från följande utsläppskällor och bränsle-/materialmängder:
— |
Bränsle som används i produktionsprocessen för vätgas eller syntesgas (reformering eller partiell oxidation). |
— |
Bränslen som används i andra förbränningsprocesser, t.ex. i syfte att producera varmvatten eller ånga. |
2.1 BERÄKNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
2.1.1 FÖRBRÄNNINGSUTSLÄPP
Utsläpp från förbränning av bränsle som inte används som insatsmaterial i processen vid framställning av vätgas eller syntesgas, men som används vid andra förbränningsprocesser, ska övervakas och rapporteras i enlighet med bilaga II.
2.1.2 UTSLÄPP FRÅN BRÄNSLE ANVÄNT SOM INSATSMATERIAL I PROCESSEN
Utsläpp från bränsle använt som insatsmaterial i processen vid framställning av vätgas ska beräknas med hjälp av insatsmetoden i avsnitt 2.1.2.1. För framställning av syntesgas ska en massbalansmetod enligt 2.1.2.2 tillämpas. Om vätgas och syntesgas framställs vid samma anläggning kan verksamhetsutövaren välja att beräkna respektive utsläpp från båda produktionsprocesserna med hjälp av en massbalansmetod enligt avsnitt 2.1.2.2.
2.1.2.1 PRODUKTION AV VÄTGAS
Utsläpp från bränsle använt som insatsmaterial i processen ska beräknas med formeln
koldioxidutsläpp = verksamhetsuppgifter * emissionsfaktor
där:
— |
verksamhetsuppgifter uttrycks som nettoenergiinnehållet hos bränsle använt som insatsmaterial i processen [TJ] eller, om en mass- eller volymrelaterad emissionsfaktor används, som den mängd bränsle använt som insatsmaterial i processen ([t eller Nm3], |
— |
Emissionsfaktorn uttrycks som ton CO2/TJ eller som ton CO2/t eller ton CO2/Nm3 bränsle använt som insatsmaterial. |
Följande nivåkrav ska användas:
a) Verksamhetsuppgifter
Verksamhetsuppgifterna uttrycks i allmänhet som nettoenergiinnehållet hos det använda bränslet [TJ] under rapporteringsperioden. Bränsleanvändningens energiinnehåll ska beräknas med följande formel:
Bränsleanvändningens energiinnehåll [TJ] = förbrukat bränsle [t eller Nm3] * bränslets effektiva värmevärde [TJ/t eller TJ/Nm3]
Om en mass- eller volymrelaterad emissionsfaktor [t CO2/t eller t CO2/Nm3] används, uttrycks verksamhetsuppgifter som mängden förbrukat bränsle [t eller Nm3].
där:
a1) Använt bränsle
Nivå 1
Mängden bränsle använt som insatsmaterial i processen [t eller Nm3] som bearbetats under rapporteringsperioden, beräknad med en största tillåten osäkerhet på ± 7,5 %.
Nivå 2
Mängden bränsle använt som insatsmaterial i processen [t eller Nm3] som bearbetats under rapporteringsperioden, beräknad med en största tillåten osäkerhet på ± 5,0 %.
Nivå 3
Mängden bränsle använt som insatsmaterial i processen [t eller Nm3] som bearbetats under rapporteringsperioden, beräknad med en största tillåten osäkerhet på ± 2,5 %.
Nivå 4
Mängden bränsle använt som insatsmaterial i processen [t eller Nm3] som bearbetats under rapporteringsperioden, beräknad med en största tillåten osäkerhet på ± 1,5 %.
a2) Effektivt värmevärde
Nivå 1
Referensvärdena för varje bränsle används på det sätt som framgår av bilaga I avsnitt 11.
Nivå 2a
Verksamhetsutövaren tillämpar landspecifika effektiva värmevärden för varje bränsle enligt den senaste nationella inventeringsrapport som varje medlemsstat lämnat till sekretariatet för FN:s ramkonvention om klimatförändringar.
Nivå 2b
För kommersiella bränslen används det effektiva värmevärde som fås fram ur de inköpsregister för respektive bränsle som tillhandahålls av bränsleleverantören, under förutsättning att det fastställs på grundval av nationella eller internationella standarder.
Nivå 3
Det effektiva värmevärde som är representativt för bränslet vid en anläggning mäts av verksamhetsutövaren, ett kontrakterat laboratorium eller bränsleleverantören i enlighet med bestämmelserna i bilaga I avsnitt 13.
b) Emissionsfaktor
Nivå 1
De referensvärden som förtecknas i dessa riktlinjers bilaga I avsnitt 11 tillämpas.
Nivå 2a
Verksamhetsutövaren tillämpar landspecifika emissionsfaktorer för varje bränsle enligt den senaste nationella inventeringsrapport som varje medlemsstat lämnat till sekretariatet för FN:s ramkonvention om klimatförändringar.
Nivå 2b
Verksamhetsutövaren beräknar emissionsfaktorer för bränslet utifrån närmevärden som fastställts för
— |
densiteten för särskilda oljor eller gaser som är gemensamma, t.ex. för raffinaderi- och stålindustrin, och |
— |
nettovärmevärdet för särskilda koltyper, |
i kombination med en empirisk korrelation som fastställs minst en gång per år enligt bestämmelserna i bilaga I avsnitt 13. Verksamhetsutövaren ska se till att korrelationen uppfyller kraven enligt god branschpraxis och att den endast tillämpas på närmevärden inom det område för vilket den fastställts.
Nivå 3
Användning av en verksamhetsspecifik emissionsfaktor [CO2/TJ eller CO2/t eller CO2/Nm3 tillförsel] beräknad på kolinnehållet hos använt bränsle, fastställd enligt bilaga I avsnitt 13.
2.1.2.2 FRAMSTÄLLNING AV SYNTESGAS
Eftersom en del av kolet i det bränsle som används som insatsmaterial i processen finns i den framställda syntesgasen ska beräkningen av växthusgasutsläpp baseras på en massbalansmetod.
Genom massbalansmetoden ska allt kol i insatsmaterial, lager och annan utförsel från anläggningen beaktas för fastställande av utsläppsnivån för växthusgaser, utom för utsläppskällor som övervakas i enlighet med avsnitt 2.1.1 och 2.1.2.1 i den här bilagan. Följande ekvation ska användas:
Koldioxidutsläpp [t CO2]= (insatsmaterial – produkter – utförsel – lagerförändringar) * omvandlingsfaktor CO2/C
där:
— Insatsmaterial [t C]: allt kol som kommer innanför anläggningens gränser.
— Produkter [t C]: allt kol i produkter och material, inklusive biprodukter, som lämnar anläggningens gränser.
— Utförsel [t C]: kol som förs utanför anläggningens gränser, t.ex. genom att det töms i avlopp eller deponeras i avfallsupplag eller genom förluster. Utförsel innefattar inte utsläpp i atmosfären av växthusgaser eller koloxid.
— Lagerförändringar [t C]: ökat lager av kol inom anläggningens gränser.
Beräkningen ska då ske enligt följande:
Koldioxidutsläpp [t CO2] = (Σ (verksamhetsuppgifterinsatsmaterial * kolinnehållinsatsmaterial) – Σ (verksamhetsuppgifterprodukter * kolinnehållprodukter) – Σ (verksamhetsuppgifterutförsel *kolinnehållutförsel) – Σ (verksamhetsuppgifterlagerförändringar * kolinnehålllagerförändringar)) * 3,664
där:
a) Verksamhetsuppgifter
Verksamhetsutövaren ska analysera och rapportera massflödena till och från anläggningen och motsvarande lagerförändringar för alla berörda bränslen och material separat. Om kolinnehållet i ett massflöde normalt sett är relaterat till energiinnehållet (bränslen) kan verksamhetsutövaren för beräkning av massbalansen bestämma och använda kolinnehållet i relation till energiinnehållet [t C/TJ] i respektive massflöde.
Nivå 1
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 7,5 %.
Nivå 2
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 5 %.
Nivå 3
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 2,5 %.
Nivå 4
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 1,5 %.
b) Kolinnehåll
Nivå 1
Kolinnehållet i in- och utgående mängder beräknas från de referensfaktorer för utsläpp som anges för bränslen och material i avsnitt 11 i bilaga I eller i andra verksamhetsspecifika bilagor i dessa riktlinjer. Kolinnehållet beräknas på följande sätt:
Kolinnehåll [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t C]
Nivå 2
Verksamhetsutövaren tillämpar landspecifika kolinnehållssiffror för varje bränsle och material enligt den senaste nationella inventeringsrapport som varje medlemsstat lämnat till sekretariatet för FN:s ramkonvention om klimatförändringar.
Nivå 3
Kolinnehållet i in- och utgående mängder ska beräknas i enlighet med bilaga I avsnitt 13 beträffande representativ provtagning av bränslen, produkter och biprodukter och fastställande av deras kolinnehåll och biomassafraktion.
2.2 MÄTNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
Riktlinjerna för mätning i bilagorna I och XII ska tillämpas.”
BILAGA XVII
Följande bilaga XXII ska läggas till:
”BILAGA XXII
Verksamhetsspecifika riktlinjer för produktion av organiska baskemikalier som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG
1. GRÄNSER OCH FULLSTÄNDIGHET
De verksamhetsspecifika riktlinjerna i denna bilaga ska användas vid övervakning av utsläpp från anläggningar för framställning av organiska baskemikalier enligt förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG. Där framställningen är tekniskt integrerad i ett mineraloljeraffinaderi ska anläggningens verksamhetsutövare tillämpa de relevanta bestämmelserna i bilaga III i stället, särskilt för utsläpp från katalytisk krackning.
Anläggningar för framställning av organiska baskemikalier kan vara en del av integrerade anläggningar inom kemi- eller raffinaderiindustrin som förorsakar ett intensivt energi- och materialutbyte. Koldioxidutsläpp kan uppstå när bränsle förbränns eller när bränsle eller material används som insatsmaterial i processen.
2. FASTSTÄLLANDE AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
Potentiella utsläppskällor för koldioxid omfattar bränsle och insatsmaterial i följande processer:
— |
Krackning (katalytisk och icke-katalytisk). |
— |
Reformering. |
— |
Partiell eller fullständig oxidation. |
— |
Liknande processer som leder till koldioxidutsläpp från kol i kolvätebaserade insatsvaror. |
— |
Förbränning av rökgaser och fackling. |
— |
Annan förbränning av bränsle för värmeförsörjning till de ovan nämnda processerna. |
2.1 BERÄKNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
För förbränningsprocesser där bränslena inte är en del av eller härrör från kemiska reaktioner för framställning av organiska baskemikalier, t.ex. för att generera processvärme eller el, ska utsläppen övervakas och rapporteras enligt avsnitt 2.1.1. I alla andra fall ska utsläppen från framställning av organiska baskemikalier beräknas med hjälp av en massbalansmetod som anges i avsnitt 2.1.2. All koloxid i rökgasen ska bokföras som koldioxid. Om en insatsbaserad metod, t.ex. enligt bilaga II och med hänsyn till bästa industripraxis, godkänts av den behöriga myndigheten, får den användas i stället för en massbalansmetod om verksamhetsutövaren kan visa att den är mer kostnadseffektiv och leder till en jämförbar noggrannhetsnivå.
2.1.1 FÖRBRÄNNINGSUTSLÄPP
Utsläpp från förbränningsprocesser ska övervakas och rapporteras i enlighet med bilaga II. Om tvättning av rökgaser sker i anläggningen och utsläppen till följd därav inte beräknas med hjälp av massbalansmetoden enligt avsnitt 2.1.2, ska de beräknas enligt bilaga II.
2.1.2 MASSBALANSMETODEN
Genom massbalansmetoden ska allt kol i insatsmaterial, lager och annan utförsel från anläggningen beaktas för att bokföra utsläppsnivån för växthusgaser, utom för utsläppskällor som övervakas i enlighet med avsnitt 2.1.1 i den här bilagan. Följande ekvation ska användas:
Utsläpp [t CO2] = (insatsmaterial – produkter – utförsel – lagerförändringar) * omvandlingsfaktor CO2/C
där:
— Insatsmaterial [t C]: allt kol som kommer innanför anläggningens gränser.
— Produkter [t C]: allt kol i produkter och material, inklusive biprodukter, som lämnar anläggningens gränser.
— Utförsel [t C]: kol som förs utanför anläggningens gränser, t.ex. genom att det töms i avlopp eller deponeras i avfallsupplag eller genom förluster. Utförsel innefattar inte utsläpp i atmosfären av växthusgaser eller koloxid.
— Lagerförändringar [t C]: ökat lager av kol inom anläggningens gränser.
Beräkningen ska då ske enligt följande:
Koldioxidutsläpp [t CO2] = (Σ (verksamhetsuppgifterinsatsmaterial * kolinnehållinsatsmaterial) – Σ (verksamhetsuppgifterprodukter * kolinnehållprodukter) – Σ (verksamhetsuppgifterutförsel * kolinnehållutförsel) – Σ (verksamhetsuppgifterlagerförändringar * kolinnehålllagerförändringar)) * 3,664
där:
a) Verksamhetsuppgifter
Verksamhetsutövaren ska analysera och rapportera massflödena till och från anläggningen och motsvarande lagerförändringar för alla berörda bränslen och material separat. Om kolinnehållet i ett massflöde normalt sett är relaterat till energiinnehållet (bränslen) kan verksamhetsutövaren för beräkning av massbalansen bestämma och använda kolinnehållet i relation till energiinnehållet [t C/TJ] i respektive massflöde.
Nivå 1
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 7,5 %.
Nivå 2
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 5,0 %.
Nivå 3
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 2,5 %.
Nivå 4
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 1,5 %.
b) Kolinnehåll
Nivå 1
Kolinnehållet i in- och utgående mängder ska beräknas från de referensfaktorer för utsläpp som anges för bränslen och material i bilaga I avsnitt 11, i tabellen nedan eller i andra verksamhetsspecifika bilagor i dessa riktlinjer. Kolinnehållet beräknas på följande sätt:
Kolinnehåll [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t C]
För ämnen som inte förtecknas i bilaga I avsnitt 11 eller i andra verksamhetsspecifika bilagor i dessa riktlinjer får verksamhetsutövarna beräkna kolinnehållet baserat på det stökiometriska kolinnehållet i det rena ämnet och ämnets koncentration i in- och utgående mängder.
Tabell
Referensfaktorer för utsläpp (1)
Ämne |
Kolinnehåll (t C/t insatsvaror eller t C/t produkt) |
Acetonitril |
0,5852 tC/t |
Akrylnitril |
0,6664 tC/t |
Butadien |
0,888 tC/t |
Kimrök |
0,97 tC/t |
Eten (etylen) |
0,856 tC/t |
Etylendiklorid |
0,245 tC/t |
Etylenglykol |
0,387 tC/t |
Etylenoxid |
0,545 tC/t |
Vätecyanid |
0,4444 tC/t |
Metanol |
0,375 tC/t |
Metan |
0,749 tC/t |
Propan |
0,817 tC/t |
Propylen |
0,8563 tC/t |
Vinylklorid monomer |
0,384 tC/t |
Nivå 2
Verksamhetsutövaren tillämpar landspecifika kolinnehållssiffror för varje bränsle och material enligt den senaste nationella inventeringsrapport som varje medlemsstat lämnat till sekretariatet för FN:s ramkonvention om klimatförändringar.
Nivå 3
Kolinnehållet i in- och utgående mängder ska beräknas i enlighet med bilaga I avsnitt 13 beträffande representativ provtagning av bränslen, produkter och biprodukter och fastställande av deras kolinnehåll och biomassafraktion.
2.2 MÄTNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
Riktlinjerna för mätning i bilagorna I och XII ska tillämpas.”
(1) Se IPCC:s riktlinjer från 2006 för förteckningar över nationella växthusgaser.
BILAGA XVIII
Följande bilaga XXIII ska läggas till:
”BILAGA XXIII
Verksamhetsspecifika riktlinjer för produktion eller bearbetning av järnmetaller och icke-järnmetaller som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG
1. GRÄNSER OCH FULLSTÄNDIGHET
De verksamhetsspecifika riktlinjerna i den här bilagan ska tillämpas på utsläpp från produktion eller bearbetning av järnmetaller och icke-järnmetaller som förtecknas i bilaga I till direktiv 2003/87/EG utom för produktion av tackjärn, stål och primäraluminium.
2. FASTSTÄLLANDE AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
I anläggningar för produktion eller bearbetning av järnmetaller och icke-järnmetaller ingår bland andra följande utsläppskällor och bränsle-/materialmängder för koldioxidutsläpp:
— |
Konventionella bränslen (t.ex. naturgas, stenkol, koks och brännolja). |
— |
Andra bränslen (plast, t.ex. från återvinning av batterier, granulerat (organiskt) material anläggningar för hantering av fragmenterat avfall). |
— |
Reduktionsmedel (t.ex. koks, grafitelektroder). |
— |
Råmaterial (t.ex. förbränning av kalksten, dolomit och kolhaltig metallmalm och metallkoncentrat). |
— |
Sekundära insatsvaror (t.ex. organiskt material i skrot). |
2.1 BERÄKNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
I anläggningar där kol som härrör från bränslen eller insatsmaterial som används vid anläggningen finns kvar i produkterna eller andra produktionsresultat, t.ex. för reduktion av metallmalmer, ska en massbalansmetod tillämpas (se avsnitt 2.1.1). I anläggningar där så inte är fallet ska utsläpp och processutsläpp beräknas separat (se avsnitt 2.1.2 och 2.1.3).
2.1.1 MASSBALANSMETODEN
Genom massbalansmetoden ska allt kol i insatsmaterial, lager och annan utförsel från anläggningen beaktas för fastställande av utsläppsnivån för växthusgaser. Följande ekvation ska användas:
Utsläpp [t CO2] = (insatsmaterial – produkter – utförsel – lagerförändringar) * omvandlingsfaktor CO2/C
där:
— Insatsmaterial [t C]: allt kol som kommer innanför anläggningens gränser.
— Produkter [t C]: allt kol i produkter och material, inklusive biprodukter, som lämnar anläggningens gränser.
— Utförsel [t C]: kol som förs utanför anläggningens gränser, t.ex. genom att det töms i avlopp eller deponeras i avfallsupplag eller genom förluster. Utförsel innefattar inte utsläpp i atmosfären av växthusgaser eller koloxid.
— Lagerförändringar [t C]: ökat lager av kol inom anläggningens gränser.
Beräkningen ska då ske enligt följande:
Koldioxidutsläpp [t CO2] = (Σ (verksamhetsuppgifterinsatsmaterial * kolinnehållinsatsmaterial) – Σ (verksamhetsuppgifterprodukter * kolinnehållprodukter) – Σ (verksamhetsuppgifterutförsel * kolinnehållutförsel) – Σ (verksamhetsuppgifterlagerförändringar * kolinnehålllagerförändringar)) * 3,664
där:
a) Verksamhetsuppgifter
Verksamhetsutövaren ska analysera och rapportera massflödena till och från anläggningen och motsvarande lagerförändringar för alla berörda bränslen och material separat. Om kolinnehållet i ett massflöde normalt sett är relaterat till energiinnehållet (bränslen) kan verksamhetsutövaren för beräkning av massbalansen bestämma och använda kolinnehållet i relation till energiinnehållet [t C/TJ] i respektive massflöde.
Nivå 1
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 7,5 %.
Nivå 2
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 5 %.
Nivå 3
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 2,5 %.
Nivå 4
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 1,5 %.
b) Kolinnehåll
Nivå 1
Kolinnehållet i in- och utgående mängder beräknas från de referensfaktorer för utsläpp som anges för bränslen och material i avsnitt 11 i bilaga I eller i andra verksamhetsspecifika bilagor i dessa riktlinjer. Kolinnehållet beräknas på följande sätt:
Kolinnehåll [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t C]
Nivå 2
Verksamhetsutövaren tillämpar landspecifika kolinnehållssiffror för varje bränsle och material enligt den senaste nationella inventeringsrapport som varje medlemsstat lämnat till sekretariatet för FN:s ramkonvention om klimatförändringar.
Nivå 3
Kolinnehållet i in- och utgående mängder ska beräknas i enlighet med bilaga I avsnitt 13 beträffande representativ provtagning av bränslen, produkter och biprodukter och fastställande av deras kolinnehåll och biomassafraktion.
2.1.2 FÖRBRÄNNINGSUTSLÄPP
Utsläpp från förbränningsprocesser i anläggningar för produktion eller bearbetning av järnmetaller och icke-järnmetaller som inte övervakas med hjälp av en massbalansmetod ska övervakas och rapporteras enligt bilaga II.
2.1.3 PROCESSUTSLÄPP
För varje typ av använt insatsmaterial ska koldioxidmängden beräknas på följande sätt:
Koldioxidutsläpp = Σ verksamhetsuppgifterprocessinsats * emissionsfaktor * omvandlingsfaktor
där:
a) Verksamhetsuppgifter
Nivå 1
Mängden [t] insatsmaterial och processrester som använts som insatsmaterial i processen och som inte rapporterats enligt avsnitt 2.1.2 under rapporteringsperioden ska fastställas med en maximal osäkerhet på högst ± 5,0 %.
Nivå 2
Mängden [t] insatsmaterial och processrester som använts som insatsmaterial i processen och som inte rapporterats enligt avsnitt 2.1.2 under rapporteringsperioden ska fastställas med en maximal osäkerhet på högst ± 2,5 %.
b) Emissionsfaktor
Nivå 1
För karbonater används stökiometriska förhållanden enligt tabell nedan:
Tabell
Stökiometriska emissionsfaktorer
Karbonat |
Förhållande [t CO2/t Ca-, Mg- eller annan karbonat] |
Anmärkningar |
CaCO3 |
0,440 |
|
MgCO3 |
0,522 |
|
Allmänt: XY(CO3)Z |
Emissionsfaktor = [MCO2 ]/{Y * [Mx] + Z *[MCO3 2-]} |
X= metall Mx= molekylvikt på X i [g/mol] MCO2 = molekylvikt CO2 i [g/mol] MCO3- = molekylvikt CO3 2- i [g/mol] Y= stökiometriskt tal för X Z= stökiometriskt tal för CO3 2- |
Dessa värden ska justeras för fukt- respektive gångartsinnehåll i det använda karbonatmaterialet.
För processrester och andra insatsmaterial än karbonater som inte rapporterats enligt avsnitt 2.1.2 ska verksamhetsspecifika faktorer fastställas i enlighet med avsnitt 13 i bilaga I.
c) Omvandlingsfaktor
Nivå 1
Omvandlingsfaktor: 1,0.
Nivå 2
Verksamhetsspecifika faktorer som fastställts enligt bilaga I avsnitt 13, och som fastställer kolmängden i framställd sinter, slagg eller annan relevant produktion och filtrerat stoft. Om filtrerat stoft återanvänds i processen ska den ingående kolmängden [t] inte redovisas, för att undvika dubbel beräkning.
2.2 MÄTNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
Riktlinjerna för mätning i bilagorna I och XII ska tillämpas.”
BILAGA XIX
Följande bilaga XXIV ska läggas till:
”BILAGA XXIV
Verksamhetsspecifika riktlinjer för produktion eller bearbetning av primäraluminium som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG
1. GRÄNSER OCH FULLSTÄNDIGHET
De verksamhetsspecifika riktlinjerna i den här bilagan ska tillämpas på utsläpp från anläggningar för produktion eller bearbetning av primäraluminium som ingår i förteckningen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG.
Bilagan innehåller riktlinjer för övervakning av utsläpp från framställning av elektroder för smältning av primäraluminium, som också är tillämpliga på fristående fabriker för framställning av sådana elektroder.
2. FASTSTÄLLANDE AV UTSLÄPP AV VÄXTHUSGASER
I anläggningar för produktion eller bearbetning av primäraluminium ingår bland andra följande utsläppskällor och bränsle-/materialmängder för växthusgasutsläpp:
— |
Bränsle för produktion av värme eller ånga. |
— |
Anodframställning (CO2). |
— |
Reduktion av Al2O3 under elektrolys (CO2) i samband med elektrodförbrukning. |
— |
Användning av natriumkarbonat eller andra karbonater för tvättning av rökgaser (CO2). |
— |
Anodeffekter (perfluorkarboner) inklusive utsläppsläckage av perfluorkarboner. |
2.1 BERÄKNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
2.1.1 FÖRBRÄNNINGSUTSLÄPP
Utsläpp från förbränning av bränsle, inklusive tvättning av rökgas, ska övervakas och rapporteras i enlighet med bilaga II, om de inte beaktas i massbalansen enligt avsnitt 2.1.2.
2.1.2 MASSBALANS
Processutsläpp från framställning och förbrukning av anoder ska beräknas med hjälp av en massbalansmetod. Genom massbalansmetoden ska allt kol i insatsmaterial, lager och annan utförsel från blandning, formning, bakning och återvinning av anoder beaktas, liksom från elektrodförbrukningen vid elektrolysen. Där förbakade anoder används kan antingen separata massbalanser för framställning och förbrukning tillämpas, eller en gemensam massbalans där både framställning och förbrukning av elektroder beaktas. Om Söderberg-celler används ska verksamhetsutövaren tillämpa en gemensam massbalans. Oavsett om en gemensam eller en separat massbalans tillämpas ska man fastställa nivån på växthusgasutsläppen under rapporteringsperioden med hjälp av följande ekvation:
Koldioxidutsläpp [t CO2] = (insatsmaterial – produkter – utförsel – lagerförändringar) * omvandlingsfaktor CO2/C
där:
— Insatsmaterial [t C]: Allt kol som kommer innanför massbalansens gränser, t.ex. beck, koks, packningskoks, inköpta anoder.
— Produkter [t C]: Allt kol i produkter och material, inklusive biprodukter och avfall, som lämnar massbalansens gränser, t.ex. sålda anoder.
— Utförsel [t C]: Kol som förs utanför massbalansens gränser, t.ex. genom att det töms i avlopp eller deponeras i avfallsupplag eller genom förluster. Utförsel innefattar inte utsläpp i atmosfären av växthusgaser.
— Lagerförändringar [t C]: Ökat lager av kol inom anläggningens gränser.
Beräkningen ska då ske enligt följande:
Koldioxidutsläpp [t CO2] = (Σ (verksamhetsuppgifterinsatsmaterial * kolinnehållinsatsmaterial) – Σ (verksamhetsuppgifterprodukter * kolinnehållprodukter) – Σ (verksamhetsuppgifterutförsel * kolinnehållutförsel) – Σ (verksamhetsuppgifterlagerförändringar * kolinnehålllagerförändringar)) * 3,664
där:
a) Verksamhetsuppgifter
Verksamhetsutövaren ska analysera och rapportera massflödena till och från anläggningen och motsvarande lagerförändringar för alla berörda bränslen och material (t.ex. beck, koks, packningskoks) separat. Om kolinnehållet i ett massflöde normalt sett är relaterat till energiinnehållet (bränslen) kan verksamhetsutövaren för beräkning av massbalansen bestämma och använda kolinnehållet i relation till energiinnehållet [t C/TJ] i respektive massflöde.
Nivå 1
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 7,5 %.
Nivå 2
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 5 %.
Nivå 3
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 2,5 %.
Nivå 4
Verksamhetsuppgifter för rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 1,5 %.
b) Kolinnehåll
Nivå 1
Kolinnehållet i in- och utgående mängder beräknas från de referensfaktorer för utsläpp som anges för bränslen och material i avsnitt 11 i bilaga I eller i andra verksamhetsspecifika bilagor i dessa riktlinjer. Kolinnehållet beräknas på följande sätt:
Kolinnehåll [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t C]
Nivå 2
Verksamhetsutövaren tillämpar landspecifika kolinnehållssiffror för varje bränsle och material enligt den senaste nationella inventeringsrapport som varje medlemsstat lämnat till sekretariatet för FN:s ramkonvention om klimatförändringar.
Nivå 3
Kolinnehållet i in- och utgående mängder ska beräknas i enlighet med bilaga I avsnitt 13 beträffande representativ provtagning av bränslen, produkter och biprodukter och fastställande av deras kolinnehåll och biomassafraktion.
Kolinnehållet kan härledas genom direkt analys liksom från indirekt analys, dvs. genom att subtrahera det uppmätta innehållet i kända beståndsdelar (såsom svavel, väte och aska) från den totala mängden, i tillämpliga fall och efter den behöriga myndighetens godkännande.
2.2 MÄTNING AV KOLDIOXIDUTSLÄPP
Riktlinjerna för mätning i bilagorna I och XII ska tillämpas.
3. FASTSTÄLLANDE AV PERFLUORKARBONUTSLÄPP
Utsläpp av perfluorkarboner från framställning av primäraluminium ska inkludera utsläpp av CF4 och C2F6 uttryckta som koldioxidekvivalenter:
Perfluorkarbonutsläpp [t CO2(e)] = CF4-utsläpp [t CO2(e)] + C2F6-utsläpp [t CO2(e)]
Koldioxidekvivalenter (t CO2(e)) ska beräknas med hjälp av GWP-faktorn (global uppvärmningspotential) i den andra utvärderingsrapporten från mellanstatliga panelen för klimatförändring (IPCC:s GWP-faktor 1995). Dessa är följande:
|
GWPCF4 = 6 500 t CO2(e)/t CF4 |
|
GWPC2F6 = 9 200 t CO2(e)/t C2F6 |
De totala utsläppen av perfluorkarboner beräknas från utsläpp som är mätbara i en rörledning eller skorsten (utsläpp från punktkällor) plus utsläppsläckaget med rörledningens insamlingseffektivitet:
Perfluorkarbonutsläpp (totalt) = perfluorkarbonutsläpp (rörledning)/insamlingseffektivitet
Insamlingseffektiviteten mäts när de anläggningsspecifika emissionsfaktorerna fastställs. För att fastställa den ska den senaste versionen av vägledningen enligt avsnitt 4.4.2.4 nivå 3 i 2006 års IPCC-riktlinjer användas.
Utsläpp av CF4 och C2F6 genom en rörledning eller skorsten ska beräknas med hjälp av en av följande metoder, beroende på vilken kontrollteknik som används. Beräkningsmetod A ska användas om anodeffektminuter per celldygn registreras, beräkningsmetod B ska användas om överspänningsdata avseende anodeffekten registreras.
Beräkningsmetod A – Slope-metoden
Om anodeffektminuter per celldygn mäts ska följande ekvationer tillämpas för att fastställa perfluorkarbonutsläppen:
|
CF4-utsläpp [t CO2(e)] = AEM × (SEFCF4 /1 000) × PrAl × GWPCF4 |
|
C2F6-utsläpp [t CO2(e)] = CF4-utsläpp * FC2F6 * GWPC2F6 |
där:
AEM … Anodeffektminuter/celldygn
SEFCF4 … (1) Slope-emissionsfaktor [(kg CF4/t Al som framställts)/(anodeffektminuter/celldygn)]
PrAl … Årlig produktion av primäraluminium [t]
FC2F6 … Massfraktion C2F6 (t C2F6/t CF4)
där:
Verksamhetsuppgifter
a) Produktion av primäraluminium
Nivå 1
Produktionen av primäraluminium under rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 2,5 %.
Nivå 2
Produktionen av primäraluminium under rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 1,5 %.
b) Anodeffektminuter (AEM)
Anodeffektminuter per celldygn uttrycker anodeffekternas frekvens [antal anodeffekter/celldygn] multiplicerat med anodeffektens genomsnittliga varaktighet [anodeffektminuter/antal förekomster]:
AEM = frekvens × genomsnittlig varaktighet
Nivå 1
Frekvens och genomsnittlig varaktighet för anodeffekter under rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger 2,5 %.
Nivå 2
Frekvens och genomsnittlig varaktighet för anodeffekter under rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger 1,5 %.
Bränsle
Emissionsfaktorn för CF4 (slope-emissionsfaktor SEFCF4 ) uttrycker mängden [kg] CF4-utsläpp per ton framställt aluminium per anodeffektminut/celldygn. Emissionsfaktorn (massfraktion FC2F6 ) för C2F6 uttrycker mängden [t] för C2F6-utsläpp i proportion till mängden [t] CF4-utsläpp.
Nivå 1
Teknikspecifika emissionsfaktorer från tabell 1 tillämpas.
Tabell 1
Teknikspecifika emissionsfaktorer relaterade till slope-metoden
Teknik |
Emissionsfaktor för CF4 (SEFCF4 ) [(kg CF4/t Al)/(AEM/celldygn)] |
Emissionsfaktor för C2F6 (FC2F6 ) [t C2F6/t CF4] |
Centre Worked Prebake (CWPB) |
0,143 |
0,121 |
Vertical Stud Söderberg (VSS) |
0,092 |
0,053 |
Nivå 2
Anläggningsspecifika emissionsfaktorer för CF4 och C2F6 som fastställts genom kontinuerliga eller intermittenta fältmätningar tillämpas. För att fastställa dessa emissionsfaktorer ska den senaste versionen av vägledningen enligt nivå 3 i avsnitt 4.4.2.4 i 2006 års IPCC-riktlinjer (2) användas. Emissionsfaktorerna ska fastställas med en högsta osäkerhet av ± 15 %.
Emissionsfaktorerna ska fastställas minst vart tredje år, eller tidigare om det krävs på grund av relevanta ändringar av anläggningen. Relevanta ändringar innebär en ändring av spridning av anodeffektens varaktighet, eller en ändring av kontrollalgoritmen som påverkar mixen av anodeffektstyper eller egenskaperna hos anodeffektens termineringsrutin.
Beräkningsmetod nivå B – överspänningsmetod
Om överspänning avseende anodeffekten mäts ska följande ekvationer tillämpas för att fastställa perfluorkarbonutsläppen:
|
CF4-utsläpp [t CO2(e)] = OVC × (AEO/CE) × PrAl × GWPCF4 × 0,001 |
|
C2F6-utsläpp [t CO2-eq] = CF4-utsläpp × FC2F6 × GWPC2F6 |
med
OVC … Överspänningskoefficient (”emissionsfaktor”) uttryckt som CF4 per ton aluminium som framställs per mV överspänning.
AEO … Överspänning avseende anodeffekten per cell [mV] fastställs som integralen av (tid × spänning som överstiger målspänningen) dividerat med tiden (varaktighet) för datainsamlingen
CE … genomsnittlig aktuell effektivitet för aluminiumframställning [%]
PrAl … Årlig produktion av primäraluminium [t]
FC2F6 … Massfraktion C2F6 (t C2F6/t CF4)
Verksamhetsuppgifter
a) Framställning av primäraluminium
Nivå 1
Produktionen av primäraluminium under rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 2,5 %.
Nivå 2
Produktionen av primäraluminium under rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 1,5 %.
b) Anodeffektsöverspänning
Termen AEO/CE (anodeffektsöverspänning/aktuell effektivitet) uttrycker den tidsintegrerade genomsnittliga anodeffektsöverspänningen [mV överspänning] per genomsnittlig aktuell effektivitet [%].
Nivå 1
Anodeffektsöverspänning och aktuell effektivitet under rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 2,5 %.
Nivå 2
Anodeffektsöverspänning och aktuell effektivitet under rapporteringsperioden ska fastställas med en högsta osäkerhet som understiger ± 1,5 %.
Bränsle
Emissionsfaktorn för CF4 (”överspänningskoefficient” OVC) uttrycker mängden [kg] CF4-utsläpp per ton aluminium framställt per millivolt överspänning [mV]. Emissionsfaktorn för C2F6 (massfraktion FC2F6 ) för C2F6 uttrycker mängden [t] för C2F6-utsläpp i proportion till mängden [t] CF4-utsläpp.
Nivå 1
Teknikspecifika emissionsfaktorer enligt tabell 2 tillämpas.
Tabell 2
Teknikspecifika emissionsfaktorer relaterade till uppgifter om överspänning
Teknik |
Emissionsfaktor för CF4 [(kg CF4/t Al)/mV] |
Emissionsfaktor för C2F6 [t C2F6/t CF4] |
Centre Worked Prebake (CWPB) |
1,16 |
0,121 |
Vertical Stud Söderberg (VSS) |
Ej tillämpligt |
0,053 |
Nivå 2
Anläggningsspecifika emissionsfaktorer för [(kg CF4/t Al)/mV] och C2F6 [t C2F6/t CF4] som fastställts genom kontinuerliga eller intermittenta fältmätningar tillämpas. För att fastställa dessa emissionsfaktorer ska den senaste versionen av vägledningen enligt nivå 3 i avsnitt 4.4.2.4 i 2006 års IPCC-riktlinjer (2) användas. Emissionsfaktorerna ska fastställas med en högsta osäkerhet av ± 15 %.
Emissionsfaktorerna ska fastställas minst vart tredje år, eller tidigare om det krävs på grund av relevanta ändringar av anläggningen. Relevanta ändringar innebär en ändring av spridning av anodeffektens varaktighet, eller en ändring av kontrollalgoritmen som påverkar mixen av anodeffektstyper eller egenskaperna hos anodeffektens termineringsrutin.
(1) Om olika celltyper används kan olika SEF tillämpas.
(2) Internationella aluminiuminstitutet; The Aluminium Sector Greenhouse Gas Protocol, oktober 2006; Förenta staterna:s miljöskyddsbyrå och Internationella aluminiuminstitutet; Protocol for Measurement of Tetrafluoromethane (CF4) and Hexafluoroethane (C2F6) Emissions from Primary Aluminum Production, april 2008.