This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62016CJ0143
Domstolens dom (första avdelningen) av den 19 juli 2017.
Abercrombie & Fitch Italia Srl mot Antonino Bordonaro.
Begäran om förhandsavgörande – Socialpolitik – Direktiv 2000/78/EG – Likabehandling i arbetslivet – Artikel 2.1 – Artikel 2.2 a – Artikel 6.1 – Diskriminering på grund av ålder – Avtal om intermittent anställning som kan ingås med personer som är under 25 år – Anställningsavtalet upphör automatiskt att gälla när arbetstagaren fyller 25 år.
Mål C-143/16.
Domstolens dom (första avdelningen) av den 19 juli 2017.
Abercrombie & Fitch Italia Srl mot Antonino Bordonaro.
Begäran om förhandsavgörande – Socialpolitik – Direktiv 2000/78/EG – Likabehandling i arbetslivet – Artikel 2.1 – Artikel 2.2 a – Artikel 6.1 – Diskriminering på grund av ålder – Avtal om intermittent anställning som kan ingås med personer som är under 25 år – Anställningsavtalet upphör automatiskt att gälla när arbetstagaren fyller 25 år.
Mål C-143/16.
Court reports – general
Mål C‑143/16
Abercrombie & Fitch Italia Srl
mot
Antonino Bordonaro
(begäran om förhandsavgörande från Corte suprema di cassazione)
”Begäran om förhandsavgörande – Socialpolitik – Direktiv 2000/78/EG – Likabehandling i arbetslivet – Artikel 2.1 – Artikel 2.2 a – Artikel 6.1 – Diskriminering på grund av ålder – Avtal om intermittent anställning som kan ingås med personer som är under 25 år – Anställningsavtalet upphör automatiskt att gälla när arbetstagaren fyller 25 år”
Sammanfattning – Domstolens dom (första avdelningen) av den 19 juli 2017
Socialpolitik – Likabehandling i arbetslivet – Direktiv 2000/78 – Förbud mot åldersdiskriminering – Nationell bestämmelse som ger arbetsgivaren rätt att ingå avtal om intermittent anställning med en person som är under 25 år och att säga upp den personen när den når den åldern – Motivering grundad på eftersträvandet av ett berättigat mål – Proportionalitet med beaktande av det eftersträvade målet – Tillåtet
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 21; rådets direktiv 2000/78, artiklarna 2 och 6.1)
Artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt artiklarna 2.1, 2.2 a och 6.1 i rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet, ska tolkas på så sätt att de inte utgör hinder för en sådan bestämmelse som den som är i fråga i det nationella målet enligt vilken arbetsgivare har rätt att ingå avtal om intermittent anställning med arbetstagare som ännu inte har fyllt 25 år, oavsett vilka arbetsuppgifter som ska utföras, och att säga upp arbetstagaren så snart som denne har fyllt 25 år, förutsatt att ett berättigat mål som rör sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitik eftersträvas genom bestämmelsen och att de sätt som föreskrivs för att uppnå det målet är lämpliga och nödvändiga.
EU-domstolen erinrar om att det i artikel 6.1 andra stycket a i direktiv 2000/78 anges att särbehandling kan inbegripa ”[i]nförande av särskilda villkor för tillträde till anställning och till yrkesutbildning, anställnings- och arbetsvillkor, inbegripet villkor för avskedande och löner, för ungdomar och äldre arbetstagare samt underhållsskyldiga personer i syfte att främja deras anställbarhet eller att skydda dem”.
Det ska dessutom erinras om att främjande av sysselsättning otvivelaktigt utgör ett berättigat mål för medlemsstaternas social- eller sysselsättningspolitik, i synnerhet när det gäller att främja ungdomars tillträde till utövandet av ett yrke (dom av den 21 juli 2011, Fuchs och Köhler, C‑159/10 och C‑160/10, EU:C:2011:508, punkt 49 och där angiven rättspraxis).
Likaså har EU-domstolen slagit fast att syftet att stödja ungdomars situation på arbetsmarknaden för att främja deras anställbarhet eller att skydda dem kan anses vara befogat, i den mening som avses i artikel 6.1 i direktiv 2000/78 (dom av den 10 november 2016, de Lange, C‑548/15, EU:C:2016:850, punkt 27). Det har även slagits fast att det utgör ett berättigat mål att underlätta anställning av unga arbetstagare genom att öka personalförvaltningens flexibilitet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 januari 2010, Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, punkterna 35 och 36).
(se punkterna 36–38 och 47 samt domslutet)