This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62014TJ0384
Tribunalens dom (sjätte avdelningen) av den 12 maj 2016 (Utdrag).
Republiken Italien mot Europeiska kommissionen.
EUGFJ – Garantifonden – EGFJ och EJFLU – Utgifter som undantagits från finansiering – Sektorerna för nötkreatur och får – Schablonmässig finansiell korrigering – Engångskorrigering – Artiklarna 48 och 69 i förordning (EG) nr 1782/2003 – Särskilda rättigheter – Motiveringsskyldighet.
Mål T-384/14.
Tribunalens dom (sjätte avdelningen) av den 12 maj 2016 (Utdrag).
Republiken Italien mot Europeiska kommissionen.
EUGFJ – Garantifonden – EGFJ och EJFLU – Utgifter som undantagits från finansiering – Sektorerna för nötkreatur och får – Schablonmässig finansiell korrigering – Engångskorrigering – Artiklarna 48 och 69 i förordning (EG) nr 1782/2003 – Särskilda rättigheter – Motiveringsskyldighet.
Mål T-384/14.
Court reports – general
Mål T‑384/14
(publicerat i utdrag)
Republiken Italien
mot
Europeiska kommissionen
”EUGFJ — Garantifonden — EGFJ och EJFLU — Utgifter som undantagits från finansiering — Sektorerna för nötkreatur och får — Schablonmässig finansiell korrigering — Engångskorrigering — Artiklarna 48 och 69 i förordning (EG) nr 1782/2003 — Särskilda rättigheter — Motiveringsskyldighet”
Sammanfattning – Tribunalens dom (sjätte avdelningen) av den 12 maj 2016
Jordbruk – Gemensam jordbrukspolitik – Integrerat administrations- och kontrollsystem för vissa stödsystem – System med samlat gårdsstöd – Beräkning av referensbeloppet – Beaktande av belopp som utbetalats med stöd av systemet med särskilt stöd – Möjlighet för medlemsstaterna att använda en annan beräkningsmetod för stödrättigheterna – Omfattas inte
(Rådets förordning nr 1782/2003, artiklarna 36.1, 47–50, 95 och 96)
I samband med införandet av samlat gårdsstöd uppställdes genom artikel 48 i förordning nr 73/2009 gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken. Enligt en bokstavstolkning av denna artikel och med beaktande av angränsande bestämmelser är denna bestämmelse tillämplig på jordbrukare som åtnjuter stöd som ger upphov till stödrättigheter vilka är underkastade särskilda villkor, vilka avses i artikel 47 i nämnda förordning, och som, under referensperioden, inte innehade hektar i den mening som avses i artikel 43 i samma förordning vid fastställande av rätten till samlat gårdsstöd eller där rättigheten per hektar ger ett belopp som överstiger 5000 euro. Denna jordbrukare, vilken antingen inte äger några hektar eller äger hektar för vilka rätten per hektar överstiger 5000 euro, har rätt till, för det första, stöd som är lika stort som jordbrukarens (bas) referensbelopp motsvarande det direktstöd som jordbrukaren har uppburit under en genomsnittsperiod på tre år och, för det andra, stöd per 5000 euro eller del av referensbeloppet (det vill säga särskilt stöd) som motsvarar de direktstöd han beviljades under den genomsnittliga treårsperioden.
Av detta följer att det särskilda stödet används för referensbeloppet per hektar med upp till 5000 euro och, efter denna gräns, utgör en extra (särskild) stödrättighet. I detta avseende föreskriver artikel 47.1 i förordning nr 1782/2003 att de belopp som räknas upp i bestämmelsen ska inkluderas i referensbeloppet på de villkor som anges i artikel 48 i samma förordning. Av artikel 47.2 i förordning nr 1782/2003 följer också att från och med år 2007, och genom undantag från artiklarna 33, 43 och 44 i samma förordning, ska belopp som är summan av mjölkbidrag och ytterligare betalningar som fastställs i artiklarna 95 och 96 i nämnda förordning inkluderas i systemet med samlat gårdsstöd på de villkor som anges i artiklarna 48–50. I den tillämpliga lagstiftningen fastställs sålunda principen om att stöd på olika grunder ska samlas under ett samlat gårdsstöd.
För övrigt föreskrivs i artikel 48 i förordning nr 1782/2003 varken någon alternativ metod för att fastställa särskilda stödrättigheter eller någon skyldighet att hålla isär stöd grundat på olika rättigheter. Med beaktande av att denna bestämmelse utgör tvingande rätt och inte lämnar något utrymme för skönsmässig bedömning till medlemsstaten kan den sistnämnda inte göra anspråk på att dess alternativa metod är lika effektiv, lämpad att förebygga fusk eller ännu fördelaktigare för jordbrukaren.
(se punkterna 89–91 och 93)